ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 серпня 2022 року 	м.Суми	

Справа №591/3855/21 
Номер провадження 22-ц/816/598/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка була подана представником - адвокатом Троценко Олесею Миколаївною, 
на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року у складі судді Клименко А.Я., ухваленого в м. Суми,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 за рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 23 серпня 2011 року на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 за місцем її фактичного проживання. 
Свої вимоги мотивувала тим, що під час перебування в шлюбі з відповідачем у них народилася дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 23 серпня 2011 року з ОСОБА_1 на її користь стягнуто аліменти в розмірі 450 грн щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Проте, відповідач присуджені до стягнення аліменти їй не сплачував. 
Як на підставу для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, вказувала на те, що на даний час змінився її фінансовий стан, вона має нестабільні доходи, а тому вона має намір стягувати з відповідача аліменти в примусовому порядку. Дочка навчається в шостому класі та потребує додаткових витрат на її розвиток, відвідує гурток образотворчого мистецтва. Крім того, у зв`язку з перебуванням дитини на дистанційному навчанні, вона змушена нести витрати за сплату послуг за Інтернет та на оргтехніку, необхідну для організації проведення такого навчання. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Сумської міської ради, про визначення місця проживання дитини, залишено без розгляду. 
Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суму від 25 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. 
Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 23 серпня 2011 року по справі №2-197/11.
Стягнуто з ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно до її повноліття, аліменти визначено виплачувати матері дитини ОСОБА_2 з дня набрання рішенням суду законної сили. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908 грн 00 коп. судового збору. 
Зарічний районний суд м. Суми ухвалою від 23 лютого 2022 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 25 листопада 2021 року по цивільній справі №591/3855/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів. 
Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Троценко О.М., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Також, просив вирішити питання розподілу понесених ним судових витрат. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що за усною домовленістю з позивачем, в грудні 2011 року ним було сплачено аліменти на утримання малолітньої дочки до досягнення нею 18 років в сумі 50000 грн. Розписки про отримання цих коштів він не брав, проте не звернення позивачем виконавчого листа до виконання, на його думку, підтверджує цей факт. 
Зазначає, що доводи позивача про забезпечення дитини виключно нею не підтверджуються доказами, зокрема, в матеріалах справи відсутня довідка про її доходи. 
Наголошує на тому, що зміна закону, яким встановлено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів, не є підставою для зміни розміру аліментів, відповідно до ст. 192 СК України. Вказує, що доказів на підтвердження наявності обставин, визначених ст. 192 СК України матеріали справи не містять. 
Крім того, звертає увагу на те, що на даний час на його утриманні перебуває його дружина - ОСОБА_6 , яка не працює у зв`язку з перебуванням в відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, та двоє малолітніх дітей - дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він офіційно не працює та має нерегулярний дохід в розмірі від 3000 до 6000 грн, а тому не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Савчуком О.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги - без задоволення. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що сторони мають спільну дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9). 
Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 23 серпня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 450 грн, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 30 травня 2011 року і до її повноліття (а.с. 7). 
З довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг м. Суми» Сумської міської ради від 04 червня 2021 року вбачається, що дочка сторін - ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 11). 
22 листопада 2013 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 ) (а.с. 103). 
Відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей - дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 104, 105). 
Відповідно до довідки форми ОК-7, сформованої 10 лютого 2022 року, відомості про застраховану особу ОСОБА_1 в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, починаючи з 2013 року відсутні (а.с. 144). 
Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з часу присудження аліментів, визначений раніше розмір аліментів в сумі 450 грн, є меншим ніж визначений законом мінімальний розмір аліментів,а тому не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини. З урахуванням фактичний обставин справи, суд першої інстанції дійшов до висновку, що розмір стягуваних аліментів підлягає зміні на 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, так як такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного з батьком обов`язку матері утримувати дітей, забезпечить належні умови утримання та проживання дитини. 
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, з огляду на наступні обставини. 
Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Отже, звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів у даному випадку, позивач мала довести факт зміни будь-якої з обставин, зазначеної в ст. 192 СК України, на що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення уваги не звернув.
Проте, матеріли справи не містять будь-яких доказів на підтвердження зміни майнового стану ОСОБА_2 , що є підставою для збільшення розміру аліментів. Натомість сімейний стан відповідача, з часу ухвалення судового рішення, яким з нього були стягнуті аліменти змінився, він одружився та на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей. 
Щодо збільшення мінімального розміру аліментів з часу стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки, то дана обставина не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
Крім того, частиною 1 статті 194 СК України визначено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.
Згідно ч. 2 статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Тобто, з вказаних норм вбачається, що позивач не позбавлена можливості пред`явити до виконання виконавчий лист, виданий за рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 23 серпня 2011 року, яким з відповідача стягнуті аліменти на утримання дочки, що можуть бути стягнуті, в тому числі, за минулий період. У свою чергу, до повноважень виконавця належить визначення розміру стягуваних з відповідача аліментів не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, а також здійснення індексації присудженого до стягнення розміру аліментів, у відповідності до вимог закону.  
З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставин, визначених ст. 192 СК України для зміни присуджених до стягнення аліментів, колегія суддів дійшла до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . 
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_2 на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 496 грн 20 коп. та за апеляційний перегляд рішення суду в сумі 1362 грн 00 коп., а разом 1858 грн 20 коп. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка була подана представником - адвокатом Троценко Олесею Миколаївною, задовольнити. 
Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Відмовити ОСОБА_2 у задоволені позову до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 1858 гривень 20 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   В. І. Криворотенко