УХВАЛА

04 травня 2022 року 
Київ
справа №420/10628/21
адміністративне провадження №К/990/9538/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Чиркіна С.М.,
суддів:                     Єзерова А.А., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №  420/10628/21 за позовом ОСОБА_1   до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У 2021 році ОСОБА_1    (далі - позивачка) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення під час здійснення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачки , як судді у відставці, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2021 року по справі №420/13075/20 з 90% на 56% від відповідних сум суддівської винагороди;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування позивачці до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці: половини строку стаціонарного навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського з 01.09.1975 до 01.07.1979; проходження служби на посаді слідчого Приморського та Жовтневого РВ ВС УМВС в Одеській області з 01.08.1979 до 11.07.1983; стаж роботи на посадах слідчого, прокурора слідчого управління, начальника відділу в органах прокуратури Одеської області з 28.02.1984 до 02.08.1993, що в загальному розмірі (із стажем на посаді судді 23 роки 4 місяці 19 днів з 02.08.1993 до 21.12.2016) складає 38 років 08 місяців 02 дні;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи позивачки, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, вказані періоди: половину строку стаціонарного навчання в інституті, роботу слідчим в органах внутрішніх справ, роботу в органах прокуратури і в апеляційному суді;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити, нарахувати та виплачувати позивачці щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці, у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді Одеського апеляційного суду на підставі довідки про суддівську винагороду від 10.03.2020 року №06-21/293/2020 починаючи з 19.02.2020, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці;
- зобов`язати Пенсійний фонд України забезпечити виплату позивачці щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді Одеського апеляційного суду на підставі довідки про суддівську винагороду від 10.03.2020 №06-21/293/2020, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2021, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022, позов задоволено частково:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до стажу роботи позивачу, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці періодів: 1 рік 11 місяців - половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1975 до 01.07.1979; 03 роки 11 місяців 28 днів проходження служби в органах внутрішніх справ Одеського міськвиконкома з 01.08.1979 до 29.07.1983; 09 років 05 місяців 02 дні роботи на посадах слідчого прокуратури Центрального району м. Одеси, в.о. прокурора, прокурора слідчого управління, в.о. старшого прокурора відділу кадрів, начальника відділу по нагляду за виконанням законів у справах неповнолітніх прокуратури Одеської області з 28.02.1984 до 02.08.1993;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи позивачці, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці періоди: половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, служби в органах внутрішніх справ Одеського міськвиконкома, роботи на посадах слідчого прокуратури Центрального району м. Одеси, в.о. прокурора, прокурора слідчого управління, в.о. старшого прокурора відділу кадрів, начальника відділу по нагляду за виконанням законів у справах неповнолітніх прокуратури Одеської області;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці  позивачці під час його перерахунку на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 по справі №420/13075/20 з 90% від відповідних сум суддівської винагороди на 56% від відповідних сум суддівської винагороди;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити позивачці перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №06-21/293/2020 від 10.03.2020, виданої Одеським апеляційним судом, у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
18.04.2022 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, в якій скаржник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що вона не відповідає вимогам статті 330 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Всупереч зазначеної вище законодавчої норми скаржник не додав до касаційної скарги документ про сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України від 08.07.2011№ 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI).
В порядку передбаченому частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 - 2 270,00 гривень.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Отже, ставка, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви становила 908,00    гривень (2 270,00 гривень х 0,4), а відтак скаржник під час звернення до суду касаційної інстанції повинен сплатити судовий збір у розмірі 1 816,00 гривень (908,00    гривень х 200%).
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС України.
За приписами статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Для усунення вказаного недоліку касаційної скарги скаржнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 816,00 гривень за такими реквізитами: Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007 Код класифікації доходів бюджету 22030102 Найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055) Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
У касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 та зазначає, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримано 17.02.2022. На підтвердження вказаної інформації скаржником надано копію першої сторінки постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 з відміткою про отримання.
Однак, копія першої сторінки оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції з відміткою про отримання не є належним підтвердженням отримання копії судового рішення, оскільки реєстрація вхідної кореспонденції є односторонньою дією і не може бути самостійним доказом отримання копії судового рішення у певну дату. Таким чином неможливо встановити дату отримання скаржником оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції. 
Також в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження при поданні касаційної скарги скаржник зазначив, що вчасна подача цієї касаційної скарги була неможлива у зв`язку з введенням на території України воєнного стану 24.02.2022.
Надаючи оцінку вищевказаним доводам щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та наданим на їх підтвердження доказам, колегія суддів виходить із наступного.
Частиною другою статті 329 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 251 КАС України, копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.
У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.
У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів із дня його складання в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Частиною шостою цієї ж статті визначено, що днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що належним доказом, який би підтверджував дату отримання судового рішення у разі його направлення електронною поштою є повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну адресу такої особи.
Зважаючи на те, що скаржником не додано до заяви про поновлення строку на касаційне оскарження повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, колегія суддів не може визнати належним та достовірним доказом його отримання в розумінні частини шостої статті 251 КАС України скріншот з Інформаційної Системи (ІКІС) Пенсійного фонду України Документообіг, а тому наведені ним підстави касаційного оскарження не можуть бути визнанні поважними.
Водночас відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Таким чином саме лише посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до Верховного Суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення військового стану вплинуло на роботу цього державного органу, що в свою чергу обумовило пропуск строку на подання касаційної скарги.
Зазначені скаржником в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження доводи не підтверджують наявності об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судових рішень у цій справі.
Враховуючи зазначене, наведені скаржником підстави касаційного оскарження не можуть бути визнанні поважними.
За правилами встановленими частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.
Відповідно до статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
З огляду на викладене, задля усунення вказаних недоліків, скаржнику необхідно зазначити поважні причини пропуску строку касаційного оскарження з наданням відповідних доказів та надати документ про сплату судового збору.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно залишити без руху.
Керуючись статтями 169, 328, 329, 330, 332 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022    - відмовити.
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №  420/10628/21 за позовом ОСОБА_1   до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимоги ухвали в частині зазначення поважних причини пропуску строку касаційного оскарження з наданням відповідних доказів - у відкритті касаційного провадження буде відмовлено, а у разі невиконання вимоги ухвали в іншій частині - касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:                                                                                 С.М. Чиркін
Судді:                                                                                           А.А. Єзеров
                                                                                                    О.П. Стародуб