Справа № 454/4176/20                                Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я. 
Провадження № 22-ц/811/3832/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
                                     суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук 
                при секретарі: К.О. Ждан
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 вересня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

                                       в с т а н о в и в: 

       14.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 25 000 грн матеріальної шкоди, 600 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 25 000грн витрат на правову допомогу.
       Позов обґрунтовував тим, що 29.03.2015 року близько 23.00 год. поблизу будівлі млина в с.Свитазів Червоноградського (Сокальського) району Львівської області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час вчинення хуліганських дій нанесли йому удари руками та ногами по животі, тілу та обличчю, спричинивши йому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми. Також, відповідачі вибили йому 22-й зуб, який він був змушений замінити на зубний протез. Після проходження лікування йому встановлено діагноз міопія слабкого ступеня обох очей. На лікування він витратив 25 000 грн та надалі несе витрати на лікування, однак товарних чеків за придбання ліків не зберіг. Ухвалою суду від 12.06.2020 року закрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та звільнено їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Також, даною ухвалою залишено без розгляду його цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Неправомірними діями відповідачів йому завдано моральну шкоду, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вибачилися перед ним, під час спілкування вели себе зухвало, не надали йому матеріальної допомоги на лікування та були звільнені від кримінальної відповідальності, що спричинило йому душевний біль та страждання. Крім того, він втратив можливість працювати в правоохоронних органах у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. 
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
       Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 477 (чотириста сімдесят сім)грн. 16 коп. матеріальної шкоди.
       Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 30000 (тридцять тисяч)грн. на відшкодування моральної шкоди.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 (сто)грн. судового збору та 416 (чотириста шістнадцять)грн. 66 коп. витрат на правничу допомогу.
       Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 100 (сто)грн. судового збору та 416 (чотириста шістнадцять)грн. 66коп. витрат на правничу допомогу.
       Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 100 (сто) грн. судового збору та 416 (чотириста шістнадцять)грн. 66 коп. витрат на правничу допомогу.
       Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 5(п`ять)грн. 32коп. судового збору.
       Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 5(п`ять)грн. 32коп. судового збору.
       Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 5(п`ять)грн. 32коп. судового збору.
       Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
       Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       Зазначає, що        задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що маральна шкода завдана йому злочином, за вчинення якого винні особи не були притягнуті до кримінальної відповідальності, що спричинило йому душевний біль та страждання. Зазначає, що діями відповідачів йому було завдано тілесні ушкодження, які спричинили значну шкоду його фізичному та моральному здоров`ю. Внаслідок спричинених травм голови він був змушений проходити лікування та йому було встановлено діагноз - міопія слабкого ступеня обох очей. Вважає, що розмір моральної шкоди є необгрунтованим та несправедливим, оскільки такий визначений без врахування завданих йому моральних страждань, пов`язаних з порушенням звичайного способу життя та негативним впливом завданих тілесних ушкоджень на стан його здоров`я. 
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задоволити.
       У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 – ОСОБА_5 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній. Просив скаргу задоволити.
       Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Згідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Відповідно до положень статей ст.ст. 76,77,78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
       Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
       Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
       Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
       Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. 
       Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
       Судом встановлено, що згідно бвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12015140310000394 від 01.04.2015 року за підозрою ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, 29.03.2015 року близько 23.00 год., поблизу млина в с.Свитазів Сокальського району Львівської області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, нехтуючи нормами та етикою поведінки, повалили ОСОБА_1 на землю та користуючись його безпорадним станом, нанесли йому удари руками та ногами по животу, тілу та обличчю потерпілого, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася струсом головного мозку, саден на спинці носа і множинних дрібних саден на обличчі та крововиливів в навколоорбітальних ділянках з обох сторін та згідно висновку судово-медичної експертизи № 33 від 22.04.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
       Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 12.06.2020 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закрито за ч.2 ст.296 КК України та звільнено їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.
       Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №186 від 03.07.2015 року, в ОСОБА_1 діагностовані закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку та відмічено наявність «гематом» лівої потиличної ділянки та верхніх повік обох очей, саден на обличчі, дефекту коронкової частини у 2-го зуба на верхній щелепі справа, які утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 29.03.2015 року і відносяться: струс головного мозку та травма зуба – до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а «гематоми» та садна – до легкого тілесного ушкодження. Понад три тижні після отримання травми в потерпілого виявлено пошкодження лівого ключичного акроміального зчленування – підвивих лівої ключиці, категорично встановити давність та механізм утворення якого не можливо, але не виключено, що вона могла виникнути 29.03.2015 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. 
       Тривале лікування ОСОБА_1 пов`язане із скаргами на біль голови, головокружіння, нудоту, загальну слабкість, швидку втому, поганий сон та із наявністю вегето-судинних розладів і коливання артеріального тиску, що може бути проявом виснаження організму або певного хронічного соматичного захворювання та при відсутності органічної неврологічної симптоматики в потерпілого на час проведення експертизи не пов`язане з нанесенням йому закритої черепно-мозкової травми або травми лівого плечового поясу в період березня 2015 року.
       Виявлені в ОСОБА_1 тілесні ушкодження могли бути спричинені від ударів руками та ногами і не могли виникнути при одноразовому падінні на площину.
       Згідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи №24 від 12.03.2019 року, комісією не встановлено, що ангіопатія сітківки обох очей в ОСОБА_1 виникла внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень 29.03.2015 року, на момент проведення експертизи в останнього виявлено лише спазм артерій сітківки, причиною якого можуть бути хронічні захворювання або шкідливі звички, а також виявлено метеофактор, ознак ангіопатії не виявлено і така не є наслідком травми голови, спричиненої 29.03.2015 року. В останнього виявлено також короткозорий астигматизм, який пов`язаний з вродженою будовою ока та не є захворюванням. Експертна комісія вважає, що 29.03.2015 року ОСОБА_1 завдані наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку з наявністю синців на верхніх повіках обох очей, синця лівої потиличної ділянки, саден на обличчі. на носі та перелом 2-го зуба верхньої щелепи справа. При подальшому лікуванні в період 20.04.2015 року - 24.04.2015 року в потерпілого виявлено пошкодження лівого ключично-акроміального зчленування - підвивих лівої ключиці, категорично встановити давність та механізм утворення якого неможливо, але не виключено, що вона могла виникнути 29.03.2015 року.
       Струс головного мозку, злам зуба та підвивих лівої ключиці відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а синці і садна - до легкого ступеня тяжкості.
       Виявлені тілесні ушкодження утворилися в ОСОБА_1 від дії (ударів, тертя) тупих предметів, таких як рука, затиснута в кулак, нога у взутті.
       Конкретну кількість, послідовність та безпосередній механізм спричинення тілесних ушкоджень не встановлено.
       Комісією не встановлено категоричних судово-медичних даних щодо утворення тілесних ушкоджень за обставин, викладених в обвинувальному акті.
       Згідно виписки з медичної картки, в ОСОБА_1 встановлено велику кількість м`яких зубних відкладень в ділянці фронтальних зубів, повну відсутність коронкової частини 22 зуба, незначні сколи ріжучої частини 11 та 21 зубів, незначну кісткову деструкцію в ділянці 11, 21, 22 зубів. Складено попередній план лікування, вартість якого може становити від 13 900 грн.
       Встановлено, що позивачем придбано ліки на загальну суму 477,16 грн, що підтверджується копіями фіскальних чеків. 
        ОСОБА_1 в період з 30.03.2015 року по 10.04.2015 року та в період з 24.04.2015 року по 30.04.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні неврологічного відділення Сокальської ЦРЛ, що підтверджується витягом з історії хвороби № 3621 та витягом № 3580 з медичної карти стаціонарного хворого.
       Згідно відповіді Червоноградської ЦМЛ від 23.03.2016 року, 10.11.2015 року ОСОБА_1 був оглянутий, обстежений завідувачем офтальмологічного відділення Червоноградської центральної міської лікарні та йому встановлено діагноз: спазм акомодації обох очей.
       Згідно витягу №58 від 11.03.2016 року, 11.03.2016 року ОСОБА_1 з діагнозом міопія слабкого ступеня обох очей був скерований до Обласної клінічної лікарні Львівської обласної державної адміністрації та надалі до Львівського обласного діагностичного центру на обстеження (КТ голови).
       Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та стягуючи з відповідачів 477,16 грн витрат, понесених позивачем на придбання ліків, суд першої інстанції виходив з того, що розмір таких підтверджено матеріалами справи, а саме копіями долучених позивачем до матеріалів справи фіскальних чеків. Належних доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на лікування в розмірі 25 000 грн матеріали справи не містять. Вартість лікування пошкодженого зуба ОСОБА_1 також не підтверджена достатніми доказами, а попередній план лікування та попередній кошторис вартості такого лікування не є належним підтвердженням понесення таких витрат.
       З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає зібраним у справі доказам.
       Колегія суддів також погоджується з розміром моральної шкоди в сумі 30 000 грн, стягнутої солідарно з відповідачів на користь позивача, оскільки така визначена судом з дотриманням вимог розумності, справедливості та відповідає встановленим обставинам справи.
       Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 вересня 2021 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 25 квітня 2022 року. 

Головуючий:         Н. П. Крайник 

Судді:                О. М. Ванівський 

                                                                               О. Я. Мельничук