КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа №756/404/21                                                           Головуючий у 1 інстанції: Диба О.В.
провадження №22-ц/824/5296/2022                                       Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
01 червня 2022 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,
при секретарі: Панчошній К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2   на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Столиця» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування, -
 
в с т а н о в и в :
 
У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 05.12.2005 року між ним (Установник), ЗАТ «Київміськбуд-1» (Забудовник) та ПАТ «Банк Столиця» (Управитель) укладено договір інвестування у нерухомість та управління майном №17/85, за умовами якого Забудовник зобов`язався своїми силами і засобами збудувати до 31.12.2006 року, ввести в експлуатацію і передати Установнику об`єкт інвестування - машино-місце № НОМЕР_1 , рівень нижній, загальною площею 21,77 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зобов`язався сплатити Забудовнику грошові кошти за закріплений об`єкт інвестування і передати на період будівництва придбане майно у довірчу власність Управителю. На виконання умов договору позивач сплатив на рахунок ПАТ «Банк Столиця» 104 496 грн. за об`єкт інвестування.
Вказував, що 05.12.2005 року між ним (Установник), ЗАТ «Київміськбуд-1» (Забудовник) та ПАТ «Банк Столиця» (Управитель) укладено договір інвестування у нерухомість та управління майном №17/86, за умовами якого Забудовник зобов`язався своїми силами і засобами збудувати до 31.12.2006 року, ввести в експлуатацію і передати Установнику об`єкт інвестування - машино-місце № НОМЕР_2 , рівень нижній, загальною площею 20,65 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зобов`язався сплатити Забудовнику грошові кошти за закріплений об`єкт інвестування і передати на період будівництва придбане майно у довірчу власність Управителю. На виконання умов договору позивач сплатив на рахунок ПАТ «Банк Столиця» 203 633 грн. за об`єкт інвестування.
Проте, станом на день звернення з позовною заявою об`єкти інвестування в експлуатацію не здані та машино-місця позивачу не передані.
Тому, позивач просив визнати за ним майнові права на вказані об`єкти інвестування.
Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року позовні вимоги залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити.
Скаргу обґрунтовував тим, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами. Відповідно, в разі існування між сторонами договірних відносин, інша сторона має право вимагати захисту своїх прав лише тим способом захисту, який передбачений нормами зобов`язального права. Відповідно у разі невиконання однією стороною договору своїх зобов`язань за договором, інші сторона договору має право захисту своїх прав лише тим способом, який передбачений нормами зобов`язального права.
Вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, застосував норми матеріального права та висновки Верховного Cуду, які не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.
В свою чергу, Оболонський районний суд м. Києва, ухвалюючи рішення від 26 листопада 2021 року по справі №756/404/21, не врахував правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної упостановах від 20 березня 2019 року у справі №761/20612/15-ц та від 27 лютого 2019 року у справі №761/32696/13-ц, а також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 травня 2019 року у справі №760/17864/16- ц про те, що у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав інвесторів є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.
Вказує, що ОСОБА_2 були в повній мірі виконані зобов`язання за Договором інвестування у нерухомість та управління майном №17/85 від 05 грудня 2005 року та за Договором інвестування у нерухомість та управління майном №17/86 від 05 грудня 2005 року щодо сплати вартості об`єктів інвестування.
Звертає увагу суду, шо ОСОБА_2 не надавав для Приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1» свого погодження щодо перенесення строків будівництва.
Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Київміськбуд-1» взяті на себе зобов`язання по Договору №17/85 від 05 грудня 2005 року, Договору №17/86 від 05 грудня 2005 року не виконало, чим порушило їх умови, порушивши при цьому права Інвестора - ОСОБА_2 .
Тому, керуючись cт.15, 16 ЦК України, враховуючи практику Великої Палати Верховного Cуду та той факт, що об'єкти інвестування не було введено в експлуатацію у встановлені договорами строки, вважає, що єдиним ефективним способом захисту прав позивача, як Інвестора, є визнання за ОСОБА_2 майнових прав на об'єкти інвестування, а саме: машино-місце № НОМЕР_1 , загальною площею 21,77 кв. м., шо знаходиться за адресою:   АДРЕСА_1. рівень нижній, машино-місце НОМЕР_1 (будів.). ж/к. Пасаж за Договором №17/85 від 05 грудня 2005 року, а також машино-місце № НОМЕР_2 ,загальною площею 20.65 кв. м.,шо знаходиться за адресою: 
     АДРЕСА_1, рівень нижній, машино-місце НОМЕР_2 (будів.), ж/к. Пасаж за Договором №17/86 від 05 грудня 2005 року.
З огляду на вищезазначене, вважає, що рішення Оболонського районного cуду
м. Києва від 26 листопада 2021 року по справі №756/404/21 ухвалене з порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а отже є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт не введення об`єкту інвестування в експлуатацію у визначені договором строки, не дає підстав вважати, що його права, як власника майнових прав, не визнаються відповідачем.
Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної  інстанції за  результатами розгляду  апеляційної скарги  має право: скасувати судове рішення повністю  або частково  і ухвалити  у відповідній частині нове  рішення або змінити рішення.
Судом встановлено, що 05.12.2005 року між позивачем (Установник), ЗАТ «Київміськбуд-1» (Забудовник) та ПАТ «Банк Столиця» (Управитель) укладено договір інвестування у нерухомість та управління майном №17/85, за умовами якого Забудовник зобов`язався своїми силами і засобами збудувати до 31.12.2006 року, ввести в експлуатацію і передати Установнику об`єкт інвестування - машино-місце № НОМЕР_1 , рівень нижній, загальною площею 21,77 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зобов`язався сплатити Забудовнику грошові кошти за закріплений об`єкт інвестування і передати на період будівництва придбане майно у довірчу власність Управителю. На виконання умов договору позивач сплатив на рахунок ПАТ «Банк Столиця» 104 496 грн. за об`єкт інвестування.
Крім того, 05.12.2005 року між позивачем (Установник), ЗАТ «Київміськбуд-1» (Забудовник) та ПАТ «Банк Столиця» (Управитель) укладено договір інвестування у нерухомість та управління майном №17/86, за умовами якого Забудовник зобов`язався своїми силами і засобами збудувати до 31.12.2006 року, ввести в експлуатацію і передати Установнику об`єкт інвестування - машино-місце № НОМЕР_2 , рівень нижній, загальною площею 20,65 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зобов`язався сплатити Забудовнику грошові кошти за закріплений об`єкт інвестування і передати на період будівництва придбане майно у довірчу власність Управителю. На виконання умов договору позивач сплатив на рахунок ПАТ «Банк Столиця» 203 633 грн. за об`єкт інвестування.
Пунктом 2.5 Договорів визначено об`єкти інвестування - машино-місце НОМЕР_1, рівень нижній, загальною площею 21,77 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , та машино-місце № НОМЕР_2 , рівень нижній, загальною площею 20,65 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . Строк закінчення спорудження об`єктів інвестування - 31.12.2006.
Згідно п.3.2.1 Договорів Забудовник має право для виконання акредитиву, відкритого Установником на користь Забудовника, надати Управителю Акт прийому-передачі майнових прав на вимірні одиниці об`єкту інвестування.
Пунктом 4.2 Договорів передбачено, що Акредитив виконується Управителем по пред`явленню Забудовником Акту прийому-передачі майнових прав на вимірні одиниці об`єкту інвестування шляхом перерахування грошових коштів з рахунку акредитива на рахунок Забудовника.
Позивач свої зобов`язання за договорами інвестування виконав, сплативши Забудовнику грошові кошти за об`єкти інвестування у розмірі 104 496 грн. та 203 633 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 12.12.2005 року та квитанцією №1 від 12.12.2005 (а.с. 13,26).
Відповідно до умов договору Управителем (ТОВ КБ «Столиця») позивачу видано свідоцтво НОМЕР_3, відповідно до якого вартість майна, переданого Установником Управителю в управління становить 104 496 грн. та закріплено за Установником вищезазначений об`єкт інвестування площею 21,77 кв.м.
За умовами договору Управителем (ТОВ КБ «Столиця») позивачу видано свідоцтво НОМЕР_3, відповідно до якого вартість майна, переданого Установником Управителю в управління становить 99 120 грн. та закріплено за Установником вищезазначений об`єкт інвестування площею 20,65 кв.м.
Згідно зі ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права.
Статтею 7 вказаного Закону визначено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій.
Відповідно до ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. 
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, застосував норми матеріального права та висновки Верховного Суду, які не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.
У даній справі позивачем було заявлено вимоги про визнання майнових прав на об'єкти інвестування, а не визнання права власності на нерухоме майно.
Ухвалюючи рішення від 26 листопада 2021 року по справі №756/404/21 суд не врахував правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постановах від 20 березня 2019 року у справі №761/20612/15-4 та від 27 лютого 2019 року в справі №761/32696/13-п. а також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 травня 2019 року у справі №760/17864/16- ц про те, що у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав інвесторів є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №761/20612/15-ц зазначено наступне:
«...Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Встановивши під час розгляду справи, що позивачка повністю сплатила вартість пайового внеску за нерухоме майно, а також ту обставину, що введення об'єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» припинило діяльність, що ставить під сумнів можливість виконання ним своїх зобов'язань за договором, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про визнання майнових прав за позивачкою на об'єкт інвестування».
Більше того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №761/32696/13-ц зазначено наступне:
«...Відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону №1560-ХІ1 інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів.
Згідно зі статтею 4 Закону № 1560-Х11 об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь яке майно, а також майнові права.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.
Згідно з частиною другою статті 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Судами встановлено, що ОСОБА_4 виконав свої зобов`язання сторони за договором №0326/322-405 пайової участі у будівництві в повному обсязі, сплатив пайові внески та додаткові внески у визначених договорами сумах, у зв`язку з чим, за умовами договору, набув майнових прав щодо «долі пайщика», зокрема, права на отримання в подальшому спірної квартири та двох місць для паркування.
ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД», в якості свого вкладу за договором пайової участі у будівництві, прийняло на себе зобов`язання завершити будівництво вищевказаного будинку, з подальшим виділенням пайщику його долі в натурі.
Вказаним договором також встановлювалися строки виконання сторонами своїх договірних зобов'язань.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, висновки судів про те, що до завершення будівництва об`єкту нерухомості, а саме 4-кімнатної квартири АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4- секційний будинок), а також місця паркінгу у другій черзі будівництва блок «В» комплексу по АДРЕСА_1 на другому поверсі і введення їх в експлуатацію, позивачу, як інвестору, належать майнові права на цей об`єкт, є правильними.
Встановивши під час розгляду справи, що відповідачем не виконувалися належним чином взяті на себе зобов`язання, а також, враховуючи, що будинок АДРЕСА_1 на той час не було введено в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання за позивачем майнових прав на вищевказані спірні об`єкти». 
Крім того, в постанові Верховного Суду від 13 травня 2019 року у справі №760/17864/16- ц зазначено наступне:
«...За змістом положень статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.
Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать доІ-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Установивши, що позивач повністю сплатила вартість пайового внеску за нерухоме майно, а також ту обставину, що введення об'єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, будівництво об'єкта не здійснюється, що ставить під сумнів можливість виконання відповідачами своїх зобов'язань за договором, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про визнання майнових прав за позивачем на об'єкт інвестування».  
05 грудня 2005 року між Закритим акціонерним товариством «Київміськбуд-1», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Київміськбуд-1». Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Столиця», правонаступником якого е Публічне акціонерне товариство «Банк Столиця» та   ОСОБА_2 було укладено Договір інвестування у нерухомість та управління майном №17/85 (надалі - «Договір №17/85»), відповідно до умов якого ПрАТ «Київміськбуд-1» зобов`язалося до 31 грудня 2006 року своїми силами і засобами збудувати, ввести в експлуатацію та передати Позивачу об`єкт інвестування (машино-місце НОМЕР_1, загальною площею 21,77 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, рівень нижній, машино-місце НОМЕР_1 (будів.), ж/к. Пасаж), а Позивач зобов`язався сплатити ПрАТ «Київміськбуд-1» грошові кошти за закріплений об`єкт інвестування та передати на період будівництва придбане майно у довірчу власність ПАТ «Банк Столиця».
За умовами вказаного Договору №17/85 ПАТ «Банк Столиця» зобов`язався від свого імені та в інтересах Позивача здійснювати управління майном, отриманим у довірчу власність, яке полягає у виконанні своїх зобов`язань за цим Договором, контролі за дотриманням Забудовником умов та зобов`язань за цим Договором та попередженні ризикових ситуацій під час будівництва об`єкту інвестування.
Згідно з Додатком №1 до Договору інвестування у нерухомість та управління майном №17/85 від 05 грудня 2005 року вартість придбаного майна (машино-місце НОМЕР_1, загальною площею 21,77 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, рівень нижній, машино-місце НОМЕР_1 (будів.), ж/к. Пасаж) складає 104 496.00 грн.
Також, 05 грудня 2005 року між Забудовником, Банком та Інвестором було укладено Договір інвестування у нерухомість та управління майном №17/86 (надалі - «Договір №17/86»), відповідно до умов якого ПрАТ «Київміськбуд-1» зобов`язалося до 31 грудня 2006 року своїми силами і засобами збудувати, ввести в експлуатацію та передати Позивачу об`єкт інвестування (машино-місце НОМЕР_2, загальною площею 20,65 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , рівень нижній, машино-місце НОМЕР_2 (будів.), ж/к. Пасаж), а Позивач зобов`язався сплатити ПрАТ «Київміськбуд-1» грошові кошти за закріплений об`єкт інвестування та передати на період будівництва придбане майно у довірчу власність ПАТ «Банк Столиця».
За умовами вказаного Договору №17/86 ПАТ «Банк Столиця» зобов`язався від свого імені та в інтересах Позивача здійснювати управління майном, отриманим у довірчу власність, яке полягає у виконанні своїх зобов`язань за цим Договором, контролі за дотриманням Забудовником умов та зобов`язань за цим Договором та попередженні ризикових ситуацій під час будівництва об`єкта інвестування.
Згідно з Додатком №1 до Договору інвестування у нерухомість та управління майном №17/86 від 05 грудня 2005 року вартість придбаного майна (машино-місце НОМЕР_2, загальною площею 20,65 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , рівень нижній, машино-місце НОМЕР_2 (будів.), ж/к. Пасаж) складає 99 120.00 грн.
Згідно з Квитанцією №1 від 12 грудня 2005 року, ОСОБА_2 було поповнено свій рахунок в ТОВ «Комерційний банк «Столиця», номер 26206500012645 на суму коштів в розмірі 203 633 грн.
В подальшому позивачем було підписано Заяву про відкриття акредитиву від 12 грудня 2005 року на суму 104 496 грн. на користь Закритого акціонерного товариства «Київміськбуд- 1», а також Заяву про відкриття акредитиву від 12 грудня 2005 року на суму 99 120 грн. на користь Закритого акціонерного товариства «Київміськбуд-1».
Згідно з Платіжним дорученням №1 від 12 грудня 2005 року позивачем було перераховано на користь забудовника 104 496 грн. відповідно до Договору №17/85 від 05 грудня 2005 року та Заяви про відкриття акредитиву від 12 грудня 2005 року.
Відповідно до Платіжного доручення №1 від 12 грудня 2005 року позивачем було перераховано на користь забудовника 99 120 грн. відповідно до Договору №17/86 від 05 грудня 2005 року та заяви про відкриття акредитиву від 12 грудня 2005 року.
Отже, ОСОБА_2 були в повній мірі виконані зобов`язання за Договором інвестування vнерухомість та управління майном №17/85 від 05 грудня 2005 року та за Договором інвестування v нерухомість та управління майном №17/86 від 05 грудня 2005 року щодо сплати вартості об`єктів інвестування,
19 грудня 2005 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Столиця» було видано для ОСОБА_2 . Свідоцтво НОМЕР_3 від 19 грудня 2005 року щодо об`єкту інвестування:  АДРЕСА_1 , рівень нижній, машино-місце НОМЕР_1 (будів.), ж/к. Пасаж ), а також Свідоцтво НОМЕР_3 від 19 грудня 2005 року щодо об`єкту інвестування:  АДРЕСА_1 , рівень нижній, машино-місце НОМЕР_2 (будів.), ж/к. Пасаж).
Згідно з положеннями Договору №17/85 від 05 грудня 2005 року, Договору №17/86 від 05 грудня 2005 року, а також вказаних вище свідоцтв від 19 грудня 2005 року запланований строк введення об`єктів інвестування в експлуатацію - 31 грудня 2006 року.
За положеннями п.2.5. Договору №17/85 від 05 грудня 2005 року та Договору №17/86 від 05 грудня 2005 року Забудовник має право без погодження з Установником та Управителем переносити строк будівництва, але не більше ніж на 90 (дев`яностої днів.
На даний час об`єкти не введені в експлуатацію.
ОСОБА_2 не надавав для Приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1» свого погодження щодо перенесення строків будівництва.
Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Київміськбуд-1» взяті на себе зобов`язання по Договору №17/85 від 05 грудня 2005 року, договору №17/86 від 05 грудня 2005 року не виконало, чим порушило їх умови, порушивши при цьому права Інвестора - ОСОБА_2 .
За змістом положень ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права.
Відповідно до ст.190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.
Згідно з ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації..
Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилом ст.527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Визнати за ОСОБА_2 майнові права на об`єкт інвестування, а саме: машино-місце № НОМЕР_1 , загальною площею 21,77 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , рівень нижній, машино-місце НОМЕР_1 (будів.), ж/к. Пасаж .
Визнати за ОСОБА_2 майнові права на об`єкт інвестування, а саме: машино-місце № НОМЕР_2 , загальною площею 20,65 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , рівень нижній, машино-місце НОМЕР_2 (будів.), ж/к. Пасаж .
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384  ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Визнати за ОСОБА_2 майнові права на об`єкт інвестування, а саме: машино-місце № НОМЕР_1 , загальною площею 21,77 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , рівень нижній, машино-місце НОМЕР_1 (будів.), ж/к. Пасаж .
Визнати за ОСОБА_2 майнові права на об`єкт інвестування, а саме: машино-місце № НОМЕР_2 , загальною площею 20,65 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, рівень нижній, машино-місце НОМЕР_2 (будів.), ж/к. Пасаж .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 09 червня 2022 року.

Головуючий:  

Судді: