УХВАЛА

03 серпня 2022 року 
м. Київ
справа №320/6076/20
провадження № К/990/18010/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.,
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
11 липня 2022 року зазначену скаргу подано засобами поштового зв`язку.
14 липня 2022 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вимогам процесуального закону, перевіривши аргументи касаційної скарги і вивчивши зміст ухвалених у цій справі судових рішень, Верховний Суд виходить із такого.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в період з січня 2016 року по листопад 2018 року задоволено.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі №320/6076/20 задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року, яка полягала у невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року включно;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року включно;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати до Київського окружного адміністративного суду у місячний строк з моменту отримання цієї ухвали відповідь про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року оскаржувалося відповідачем в апеляційному порядку.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року рішення суду першої інстанції від 09 листопада 2020 року залишено без змін.
Не погоджуючись із ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку.
У відкритті касаційного провадження за скаргою на указані судові рішення необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і стаття 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду апеляційним судом, визначено частиною другою статті 328 КАС України, до якого віднесено ухвали:
про забезпечення позову, 
заміну заходу забезпечення позову, 
ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 КАС України (щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), відмови у відкритті провадження у справі, залишення позову (заяви) без розгляду, закриття провадження у справі, відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
Відтак, ухвали судів першої інстанції з питань щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду касаційному оскарженню не підлягають.
Крім того, відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Своєю чергою, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З оскаржуваних судових рішень вбачається, що спірні відносини склались з приводу невиплати позивачу індексації грошового забезпечення.
Київським окружним адміністративним судом справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Аналіз аргументів поданої військовою частиною НОМЕР_1 касаційної скарги в сукупності з відображеними у судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Обставин, передбачених пунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, з матеріалів касаційної скарги не встановлено. 
Військове звання позивача та посада публічної служби, яку обіймав позивач та у зв`язку зі звільненням з якої виник цей спір, не відносяться до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції». 
Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За наведеного правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року у справі № 320/6076/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович

Судді                                                                                                    Н. А. Данилевич

                                                                                                    Н. В. Шевцова