У х в а л а  
 
16 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 487/1431/20
провадження № 61-2967ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О, Стрільчука В. А., 
 
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю               «Укрдебт Плюс» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва                 від 25 листопада 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду             від 16 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», товариства з обмеженою відповідальністю  «Укрдебт Плюс» про визнання договору іпотеки та поруки припиненими, зняття заборони відчуження,
 
В с т а н о в и в:
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк»), публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»(далі - ПАТ «Дельта Банк»), товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс»(далі -                      ТОВ «Укрдебт Плюс») про визнання припиненими договорів поруки та іпотеки, зняття заборони з відчуження нерухомого майна.
 
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада                  2021 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Визнано припиненим зобов`язання ОСОБА_1 , як іпотекодавця за іпотечним договором від 10 грудня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3359, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором про надання кредиту № 11265849000, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та                       ОСОБА_1 . Знято заборону відчуження зазначеного у договорі предмету іпотеки з виключенням з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису щодо житлового будинку АДРЕСА_1 . Визнано припиненою поруку                       ОСОБА_2 за договором поруки, укладеним 10 грудня 2007 року в забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором                  № 11265849000 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Укрдебт Плюс» залишено без задоволення, а рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 листопада 2021 року - без змін.
 
10 березня 2022 року ТОВ «Укрдебт Плюс» надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада                  2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2022 року касаційну скаргу на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада                 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.
 
На виконання вимог указаної вище ухвали ТОВ «Укрдебт Плюс», у встановлений судом строк, надіслало матеріали на усунення недоліків.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження рішення Заводського районного суду                м. Миколаєва від 25 листопада 2021 року та постановиМиколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року заявник вказує застосування судами норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 13 грудня                      2018 року у справі № 913/11/18. Крім того, зазначає, що судами порушено норми процесуального права, а саме встановлено обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів.
 
Оскільки із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається імовірність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що неможливо встановити без дослідження матеріалів справи, а тому з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної касаційної скарги та належної перевірки її доводів, наявна необхідність відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів даної справи.  
 
Крім того, ТОВ «Укрдебт Плюс» звернулось до Верховного Суду з клопотанням, в якому просить зупинити дію рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2021 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року до закінчення касаційного провадження, оскільки зняття оскаржуваними судовими рішеннями заборони відчуження зазначеного у договорі предмета іпотеки з виключенням з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису щодо іпотечного житлового будинку може призвести до подальшого відчуження предмета іпотеки, що порушить права, свободи та охоронювані законом інтереси іпотекодержателя.
 
Наведені в клопотанні доводи дають підстави для висновку про необхідність зупинення дії рішення Заводського районного суду                              м. Миколаєва від 25 листопада 2021 року, оскільки його дія може призвести до виникнення, зміни та припинення прав і обов`язків учасників справи, а в разі його скасування повернення сторін до первісного стану може бути утрудненим.
 
Разом із цим, як убачається із матеріалів касаційного провадження, постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року, дію якої також просить зупинити заявник, відмовлено в задоволенні апеляційної скарги та залишено без змін рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2021 року. А тому, дія вищезазначеної постанови зупиненню не підлягає.
 
У зв`язку із вищезазначеним, колегія суддів вважає за можливе задовольнити частково клопотання заявника, шляхом зупинення дії рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2021 року, до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України,Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року.
 
Витребувати із Заводського районного суду м. Миколаєва цивільну справу № 487/1431/20 за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», товариства з обмеженою відповідальністю  «Укрдебт Плюс» про визнання договору іпотеки та поруки припиненими, зняття заборони відчуження.
 
Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» задовольнити частково. Зупинити дію рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2021 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                         В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук