КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа №369/11400/21
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/1255/2022                                                                        
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                                     
                                                судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
                                    при секретарі                      Баллі Л.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипіва Андрія Миколайовича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року (суддя Дубас Т.В.) за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипіва Андрія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 , стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
встановив:
 
у  серпні 2021р. приватний виконавець виконавчого округу Київської області Филипів А.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до повного виконання зобов`язань, покладених на нього постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі №369/12376/17 (виконавчий лист №2/369/1602/19 від 13 березня 2020 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області на підставі постанови Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року) та виконавчим написом №1268 від 20 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М.
Обґрунтовуючи подання, приватний виконавець Филипів А.М. зазначав, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №65781877:
-          виконавче провадження №63209218 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 26 180,25 євро, загальна сума стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця становить 28 798,27 євро і 563 грн;
-          виконавче провадження №65767323 з примусового виконання виконавчого напису №1268 від 20 травня 2021 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 380 850грн, загальна сума стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця становить 381 350грн.
Приватний виконавець Филипів А.М. посилався на те, що 5 жовтня 2020 року ним 
                                                                  
винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63209218, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Цього ж дня винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт грошових коштів, що містяться на рахунках боржника. Вказані постанови 6 жовтня 2020 року направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованими листами з повідомленням про вручення. Згідно відмітки поштового відділення постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про арешт грошових коштів та постанова про арешт майна боржника вручені йому особисто 9 жовтня 2020 року.
28 жовтня 2020 року та 12 січня 2021 року на адресу боржника направлялися рекомендовані листи з вимогою з`явитися на прийом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипіва А.М. та подати декларацію про доходи та майно. Разом з вимогою боржнику направлявся шаблон декларації про доходи та майно.
Приватний виконавець Филипів А.М. стверджував, що на перший виклик боржник не з`явився, про що складено акт. На повторний виклик боржник прибув до його офісу, ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, але будь-яких дій спрямованих на виконання рішення суду не здійснив, нерухоме чи рухоме майно, належне боржнику на праві власності, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє.
Також приватний виконавець Филипів В.М. зазначав, що 10 червня 2021 року до нього надійшла заява про примусове виконання виконавчого напису №1268 від 20 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М., про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 380 850грн.
10 червня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65767323, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. 10 червня 2021 року виконавче провадження №65767323 та виконавче провадження №63209218 об`єднано у зведене виконавче провадження №65781877. Згідно відмітки поштового відділення постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт грошових коштів та про арешт майна боржника, про об`єднання ВП у зведене виконавче провадження направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу боржника та вручені боржнику особисто 15 червня 2021 року, однак боржником проігноровано вимоги приватного виконавця щодо надання декларації про доходи та майно.
Приватний виконавець Филипів А.М. зазначав, що виконавчі документи не виконано, боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, та свідомо ігнорує його вимоги, а тому наявні підстави тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за кордон.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року у задоволенні подання відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Київської області Филипів А.М. просить ухвалу суду скасувати та задовольнити подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 .
Приватний виконавець Филипів А.М. посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки будь-яких повідомлень, викликів чи повісток від суду йому не надходило, що позбавило його законного права на доказування обставин ухилення боржника від виконання рішення суду.
Також приватний виконавець Филипів А.М. стверджує, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки у поданні зазначено та надано докази, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, оскільки, 
                                                                        
будучи обізнаним про відкриття виконавчих проваджень, будь-яких дій на виконання рішення суду не здійснює, систематично ігнорує вимоги приватного виконавця, усвідомлено та цілеспрямовано приховує свій постійний дохід, при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження відмовився надати пояснення за фактами невиконання рішення та вимог виконавця. 
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення приватного виконавця Филипіва А.М., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення боржника ОСОБА_1   та його представника ОСОБА_4 , які просили залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що постановою приватного виконавця Филипіва А.М. від 5 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63209218 на підставі виконавчого листа, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської обставі 13 березня 2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 26 180,25 євро. Також постановою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно. 
Постановами приватного виконавця Филипіва А.М. від 5 жовтня 2020 року накладено арешт на грошові кошти боржника та все його рухоме і нерухоме майно.
Копії постанов приватного виконавця Филипіва А.М. отримані ОСОБА_1 9 жовтня 2020 року.
28 жовтня 2020 року  та 12 січня 2021 року на адресу ОСОБА_1 направлялися вимоги про явку до приватного виконавця та подання декларації про  доходи та майно.
29 січня 2021 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.
Постановою приватного виконавця Филипіва А.М. від 10 червня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65767323 по виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М. 20 травня 2021 року, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 372 750грн боргу. Також постановою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно. 
11 червня 2021 року постановою приватного виконавця Филипіва А.М. виконавчі провадження № 63209218 та 65767323 об`єднані у зведене виконавче провадження № 65781877. 
Копії постанов отримані ОСОБА_1 15 червня 2021 року.
За приписами п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання суду, якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.  
Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Матеріали справи не містять відомостей про отримання приватним виконавцем Филипівим А.М. судового повідомлення про розгляд його подання 3 вересня 2021 року, а відтак висновок суду першої інстанції про належне повідомлення приватного виконавця 
                                                                             
про розгляд його подання не ґрунтується на матеріалах справи.
Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем не надано доказів ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду, а також не доведено, яким чином обмеження у праві виїзду боржника за кордон забезпечить виконання рішення суду.
Однак, розглянувши подання у відсутність приватного виконавця Филипіва А.М., суд позбавив його можливості довести обставини, викладені ним у поданні.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення апеляційним судом.
Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Згідно частин 1 та 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. 
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні
Тобто законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.
Під ухиленням розуміються такі діяння або бездіяльність боржника, які полягають у навмисному або іншому свідомому невиконанні ним обов`язку по виконанню рішення суду.
З наданих приватним виконавцем Филипівим А.М. матеріалів, пояснень боржника ОСОБА_1 вбачається, що боржник обізнаний, як про судове рішення, так і про його примусове виконання, проте, до  приватного виконавця не з`являється, декларацію про доходи приватному виконавцю не подав, з 2020 року не здійснює заходи на погашення заборгованості.
Боржником вказані обставини спростовані не були.
Не надано боржником і доказів неможливості влаштуватися на роботу та відраховувати платежі із заробітної плати на погашення боргу.
Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в 
                                                                         
інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Згідно ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (пункт 5).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження особи у виїзді за межі України можливе у разі, якщо вони передбачені законом і є необхідними для захисту прав та свобод інших осіб.
Передбачені у Законі України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» обмеження у праві виїзду  за межі України є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів. 
Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, відповідно до положень ч. 5 ст.19 цього Закону боржник зобов`язаний:1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Відповідно до ч. 8 ст. 19 цього Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу рішення суду не виконує, не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості, не 
                                                                          
подав приватному виконавцю декларацію про доходи та майно, що свідчить про ухилення його від виконання рішення суду.
За таких обставин, тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України ґрунтується на законі та є необхідним для захисту прав стягувачів.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду та відсутність правових підстав для задоволення подання приватного виконавця про обмеження у праві виїзду боржника за межі України.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції не повно встановлені обставини справи, не оцінені надані докази, неправильно застосовані норми матеріального права, допущено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, тому колегія суддів скасовує ухвалу суду, з ухвалення нового судового рішення про задоволення подання приватного виконавця Филипіва А.М.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд 
 
постановив:
 
апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипіва Андрія Миколайовича задовольнити.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до повного виконання постанови Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року та виконавчого напису нотаріуса №1268 від 20 травня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                    І.М. Рейнарт

Судді                                                                       Г.М. Кирилюк

                                                                                 Т.А. Семенюк