ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/15770/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                       Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
  
за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року (суддя Кальник В.В., м. Дніпро) у справі № 160/15770/20 
за позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"   
до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області)         
про визнання неправомірними та скасування пунктів припису, визнання дій неправомірними,- 
встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати неправомірними та скасувати пункти 19, 20, 21, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 48, 49, 50, 55, 56 Припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 22.09.2020 р. №261/6-11/20, виданого за результатами позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»;
- визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо зазначення в пунктах 1, 2, 3, 5, 6, 7, 10, 11, 12, 13, 14, 19, 20, 21, 25, 26, 27, 38, 62, 63, 66 Акту позапланової перевірки №315/6-11/20 від 16.09.2020 р. опису порушень (в якості встановлених), які не відносяться до предмету перевірки та/або не виявлялися під час позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», проведеної за наказом №569-П від 02.09.2020 р. в період з 03.09.2020 р. по 16.09.2020 р.;
- визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо встановлення термінів усунення порушень вимог законодавства, зазначених у Приписі №261/6-11/20 від 22.09.2020 р., без погодження з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково: 
- визнано неправомірними та скасовано  пункти 19, 20, 21, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 48, 49, 50, 55, 56 Припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 22.09.2020 р. №261/6-11/20, виданого за результатами позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»;
- визнано неправомірними дії Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо зазначення в пунктах 1, 3, 5, 6, 7, 10, 19, 20, 21, 25, 26, 27, 38, 62, 63, 66 Акту позапланової перевірки №315/6-11/20 від 16.09.2020 р. опису порушень (в якості встановлених), які не відносяться до предмету перевірки та/або не виявлялися під час позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», проведеної за наказом №569-П від 02.09.2020 р. в період з 03.09.2020 р. по 16.09.2020 р.; 
- визнано неправомірними дії Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо встановлення термінів усунення порушень вимог законодавства, зазначених у Приписі №261/6-11/20 від 22.09.2020 р., без погодження з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Так, в апеляційній скарзі щодо пунктів  19, 20, 21 припису скаржник зазначив, що судом не враховано той факт, що до набрання чинності 18.12.2017 року Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», існувала процедура встановлена Законом України «Про екологічну експертизу» відповідно до якої, реалізація проектів і програм чи діяльності без позитивних висновків державної екологічної експертизи забороняється (ч. 3 ст. 39 Закону України «Про екологічну експертизу»). Позивачем реалізується проект «Реконструкція і розвиток кар`єрів № 2-біс і № 3 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для підтримання виробництва з добичі сирої руди 30 млн. т на рік у період до 2020 року. Кар`єр № 2-біс» без висновку з оцінки впливу на довкілля, що стало підставою для надання відповідних пунктів припису з метою усунення встановленого порушення норм природоохоронного законодавства.
Щодо скасованого судом 26 пункту припису, скаржник зазначив, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» реалізується проект «Будівництво хвостосховища «Центральне»  без висновку з оцінки впливу на довкілля, що є порушенням ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Щодо скасованого судом 27 пункту припису, скаржник зазначив, що при скасуванні цього  пункту припису судом не враховано той факт, що підприємством перевищено проектний обсяг видалення відходів згідно паспорту MBB - 6,1 млн тонн. Станом на 01.07.2020 накопичено - 6,994 млн тон, (фактичний обсяг відходів перевищує проектний). Під час перевірки проектно-технічна документація на розширення комплексу споруджень шламонакопичувачів металургійного виробництва ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» з висновком оцінки впливу на довкілля відсутня. Посилаючись на ст. 17, 33, 34  Закону України «Про відходи», п. 22 статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», скаржник зазначив, що здійснюється виробнича діяльність з розширення комплексу споруджень шламонакопичувачів металургійного виробництва без висновку з оцінки впливу на довкілля.
Щодо скасованого судом пункту 28 припису, скаржник зазначив, що судом не враховано той факт, що до набрання чинності 18.12.2017 року Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», існувала процедура, встановлена Законом України «Про екологічну експертизу» відповідно до якої, реалізація проектів і програм чи діяльності без позитивних висновків державної екологічної експертизи забороняється, (ч. 3 ст. 39 Закону України «Про екологічну експертизу»).
Полігон для поховання та захоронення промислових та будівельних відходів введено в дію в 2008 році, побудований за проектом ДПІ «Придніпровський ПРОМБУДПРОЕКТ» 1996 року, на який отримано висновок державної екологічної експертизи № 638 від 19.05.2008. проектна документація щодо реконструкції полігону підлягає оцінці впливу на довкілля (а до набрання чинності ЗУ № 2059-VIII - екологічній експертизі).
Щодо скасованого судом пункту 29 припису, скаржник зазначив, що вказаний пункт припису був наданий підприємству, в зв`язку із фактичною експлуатацією підприємством зазначеного MBB незважаючи на його закриття. Виявлено порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання та зберігання, а саме перевищення проектної потужності (фактичний обсяг відходів перевищує проектний).
Висновок з оцінки впливу на довкілля (екологічна експертиза) робочого проекту «Розробка обґрунтовуючих матеріалів на розміщення твердих промислових відходів в районі 12 тупика» відсутній; проте після закриття MBB підприємством було додатково розміщено відходи в місці видалення відходів, що в підсумку перевищило проектний обсяг видалення відходів, тобто фактично зроблено розширення - без коригування проектної документації, без висновку з ОВД/екологічної експертизи, що є порушенням ст.ст. 3, 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Виявлені факти являються грубим довготривалим порушенням природоохоронного законодавства, виявлено порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання та зберігання, а саме перевищення проектної потужності (фактичний обсяг відходів перевищує проектний).
Щодо скасованого судом п. 30 припису, скаржник зазначив, що позиція суду щодо невизнання результатів державного нагляду (контролю) під час проведення планового заходу та надання невмотивованої переваги  інструментально-лабораторному контролю, проведеному ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»  щодо додержання нормативів скидів забруднюючих речовин підприємства випуску №6 (скид госппобутових стічних вод після споруд біологічної очистки) у р. Боковенька в межах с. Кудашівка (акт відбору проб вод №36-20-2 від 10 вересня 2020 року) суперечить нормам чинного законодавства. 
Результати інструментального інспекційного контролю свідчать, що на випуску №6 (скид госппобутових стічних вод після споруд біологічної очистки) у р. Боковенька в межах с. Кудашівка перевищуються нормативи ГДС по сульфатам в 1,2 р. (Протокол №36-20-2 вимірювань показників складу та властивостей вод) , що є порушенням ст. 44 Водного кодексу України, умов Дозволу №13/ДП/49д-20 на спеціальне водокористування виданого 28.01.2020 терміном дії до 28.01.2023 та зазначено в описі порушень п. 23, який підприємством не оскаржується.
Відділ інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області для виконання функцій державного нагляду ( контролю) уповноважений на проведення вимірювань, не пов`язаних з оцінкою відповідності продукції, процесів та послуг, у сфері законодавчо регульованої метрології під час контролю стану навколишнього природного середовища (Наказ №25 від 21.01.2019 Державної екологічної інспекції України, термін уповноваження з 21 січня 2019 року по 20 січня 2021 року).
Щодо скасованого судом пункту 31 припису, скаржник зазначив, що судом не враховано, що пункти 30 та 31 є пов`язаними між собою та надані в зв`язком із встановленим порушенням, яке зазначено в описі виявлених порушень, а саме п. 23 акту.
Підчас розгляду документів щодо визначення нормативів ГДС забруднюючих речовин зі зворотними водами підприємства в поверхневі водойми виявлено невідповідність їх визначення до вимог чинного законодавства, (врахування наявної фактичної концентрації забруднюючих речовин на випуску №1), що є порушенням ст. ст. 44, 49 Водного кодексу України.
Щодо скасованого судом пункту 48 припису, скаржник зазначив, що при проведенні перевірки встановлено, що на території комплексу ДП-9 ДЦ-2 розміщений склад доменного гранульованого шлаку на який розроблено у 2006 році проект «ДЦ-2. Территорія комплексу ДП-9. Складування доменного гранульованого шлаку» з розділом ОВНС, та отримано позитивний висновок державної екологічної експертизи № 424 від 16.10.2008. В проекті та екологічній експертизі вказано про високий рівень ґрунтових вод, які є причиною підтоплення складу. При візуальному огляді складу доменного гранульованого шлаку виявлено підтоплення та заболоченість прилеглої до складу території внаслідок порушення природного поверхневого стоку складом, в зв`язку з чим виникає необхідність у відводі поверхневих та ґрунтових вод. В зв`язку із не передбаченням зазначеним проектом дій підприємства при підтопленні складу та заболоченість прилеглої до складу території внаслідок порушення природного поверхневого стоку складом, яке зазначено в висновку державної екологічної експертизи № 424 від 16.10.2008, саме способу уникнення та усунення зазначеної ситуації. Отже ситуація, що склалася потребує додаткового вивчення та підлягає оцінці впливу на навколишнє природне середовище.
Щодо скасованого судом пункту 50 припису, скаржник зазначив, що судом не враховано, що в п. 3.3 розділу IV «Техніко-технологічна характеристика MBB паспорту MBB (від 09.04.2009 № 17/19(39/189-ДУ) «Полігон для поховання промислових та будівельних відходів» визначено - наявність обвалування по периметру місця видалення відходів; під час візуального огляду, державними інспекторами було встановлено, що обвалування по периметру карти 5А з однієї сторони відсутнє. Зазначене свідчить про невідповідність фактичних технічних характеристик до встановлених  та затверджених в паспорті MBB.
З метою усунення зазначеного порушення суб`єкту господарювання було надано відповідний пункт припису.
Сертифікат органу держаного архітектурно-будівельного контролю №163182990837 від 26.11.2018 р. та №163200830493 від 17.03.2020 р. на який акцентує увагу суд, не підтверджує наявність відповідного відвалу (у відзиві на позов, як складова відзиву міститься фото зазначеного MBB з відсутністю встановленого відвалу).
Щодо пунктів 55, 56 припису, скаржник зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045 визначено порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників (далі - зелені насадження) на території населеного пункту. Видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - компетентний орган) на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку). Ордер на знесення всіх вищезазначених зелених насаджень на момент перевірки на підприємстві відсутній.
У зв`язку із встановленням факту знищення зелених насаджень, підприємству було надано відповідний пункт припису.
Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дій Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо зазначення в пунктах 1, 2, 3, 5, 6, 7, 10, 11, 12, 13, 14, 19, 20, 21, 25, 26, 27, 38, 62, 63, 66 Акту позапланової перевірки №315/6-11/20 від 16.09.2020 р. опису порушень (в якості встановлених), які не відносяться до предмету перевірки та/або не виявлялися під час позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», проведеної за наказом №569-П від 02.09.2020 р. в період з 03.09.2020 р. по 16.09.2020 р. скаржник зазначив наступне.
Чинним законодавством не передбачено оскарження неправомірних дій Державної екологічної Інспекції щодо зазначення опису порушень, які на думку Позивача, не відносяться до предмету перевірки або не виявлялись під час позапланової перевірки. Також , Позивач у відповідності до чинного законодавства у разі з`ясування посадовими особами під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) питань, інших ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу має право вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю). При здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів, (ст. 5 п.15 Закону №877). Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю) (ст. 6 Закону №877). У направлені на проведення позапланової перевірки було зазначено предмет перевірки.
Підприємством жодного разу не було застосовано вимогу щодо припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю).
Підприємством умисно було визначено, а судом прийнято рішення про неправомірність опису тільки порушень, в якому зазначено наявність порушення вимог законодавства щодо фактів наднормативних викидів, викидів з перевищенням затверджених нормативів гранично допустимих викидів, викидів без Дозволу, в тому числі внаслідок невиконання заходів щодо скорочення викидів, для виключення можливості використання наявності факту наднормативних викидів для проведення розрахунку збитків нанесених державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону атмосферного повітря.
У відповідності до ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.
Наявність перевищень затвердженого граничнодопустимого викиду забруднюючих речовин від джерел викидів підприємства є порушенням вимог вищезазначеної статті та підтвердженням невиконання підприємством умов Дозволів на викиди підприємства №1211000000-38 від 18.03.2019 терміном дії по 18.03.2026 та №1211000000-39 від 02.02.2018 терміном дії по 02.02.2025.
Зазначення фактів наявності перевищень затвердженого граничнодопустимого викиду забруднюючих речовин від джерел викидів підприємства передбачено у п. 2.1 та 2.2. Додатку 1 до Акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Тому всі порушення наявності перевищень затверджених гранично допустимих викидів забруднюючих речовин від джерел викидів підприємства встановлених у Дозволах на викиди підприємства №1211000000-38 від 18.03.2019 терміном дії по 18.03.2026 та №1211000000-39 від 02.02.2018 терміном дії по 02.02.2025 відображено в акті перевірки у розділі ОПИС виявлених порушень вимог законодавства с зазначенням вимог законодавства, які було порушено, із зазначенням відповідних статей (частин, пунктів, абзаців тощо) Позивачем вимог чинного природоохоронного законодавства підтвердженням невиконання підприємств умов Дозволу на викиди.
Щодо п. 25,26, 66 Опису виявлених порушень, скаржник зазначає, що в п. 24 Опису порушень зазначено, що в Дозволі на №13/ДП/49д-20 на спеціальне водокористування,  виданому 28.01.2020 у п.10 не зазначено назва наявного водокористувача ТОВ «ТЕРРА-КОНСАЛТІНГ», який є власником обвідного каналу, до системи водовідведення якого (обвідний канал) скидаються зворотні води випуску №1 (створ №2 обвідного каналу) в р. Інгулець. Підприємством не оскаржується опис цього порушення. Але у п. 25 Опису зазначено - на розгляд не надано договір, який регламентує порядок приймання та транспортування зворотних вод ПАТ «АМКР» через обвідний канал ТОВ «ТЕРРА-КОНСАЛТІНГ» в р. Інгулець , в якому зазначаються умови скидання вод ( в тому разі їх якість і кількість), що є порушенням ст.. ст. 44 ст.49 Водного кодексу України. Тобто, судом визнано неправомірним опис порушення, який є послідовним відповідно опису порушення п. 24.
Під час розгляду документів щодо визначення нормативів ГДС забруднюючих речовин зі зворотними водами підприємства в поверхневі водойми виявлено невідповідність їх визначення до вимог чинного законодавства (врахування наявної фактичної концентрації забруднюючих речовин на випуску №1), що є порушенням ст.. ст. 44 ст.49 Водного кодексу України
Відповідно до наданих Підприємством документів статистичної звітності та при візуальному обстежені випуску №1 (створ обвідного каналу) виявлено відсутність (тривалий час) води в Обвідному каналі та скиду із Обвідного каналу у р. Інгулець. Розрахунок (або інша інформація) водного балансу обвідного каналу з врахуванням сезонної нерівномірності припливу власних зворотних вод, дренажних, зливових, талих та забору води з обвідного каналу, яким обґрунтовано відсутність скиду з обвідного каналу в р. Інгулець тривалий час на розгляд не надано, що є порушенням ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 44 Водного кодексу України.
Враховуюче вищезазначене рішення суду щодо визнання неправомірними дій Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо зазначення в пунктах 1, З, 5, 6, 7, 10, 19, 20, 21, 25, 26, 27, 38, 62, 63, 66 Акту позапланової перевірки №315/6-11/20 від 16.09.2020 р. опису порушень (в якості встановлених), які не відносяться до предмету перевірки та/або не виявлялися під час позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», проведеної за наказом №569-П від 02.09.2020 р. в період з 03.09.2020 р. по 16.09.2020 р. є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Щодо вимоги про визнання неправомірними дій Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо встановлення термінів усунення порушень вимог законодавства, зазначених у Приписі №261/6-11/20 від 22.09.2020 р., без погодження з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»  скаржник  зазначив, що проаналізувавши норми ч. 8 та ч. 9 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» можливо прийти до висновку, що законодавець відокремив припис від розпорядження та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень.
Враховуючи норми ч. 9 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якими визначені вимоги до оформлення розпорядження або іншого розпорядчого документу, які видаються та підписуються керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу), з правової точки зору буде не коректно застосовувати зазначені вимоги до припису який видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку. В зв`язку із тим, що законодавець відокремив зазначений розпорядчий документ від розпорядчих документів які видаються та підписуються керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу).
Про що свідчить також ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Окремо потрібно звернути увагу, що Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не визначено переліку відомостей,  які повинен містити припис та не встановлено окремо його форми.
Просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 року по справі № 160/15770/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач підтримав правові висновки суду першої інстанції та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
У судовому засіданні, що відбулося 02.02.2022 року, представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. В наступні судові засідання представник скаржника не з`являвся, повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до вимог ч. 2 ст. 313 КАС України. 
Представник позивача в судовому засіданні 01.06.2022 року проти задоволення апеляційної скарги  заперечував та просив рішення суду залишити без змін.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 02.09.2020 р. №5б9-П про проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг, Направлення №4-6503-3 від 02.09.2020, відповідно до ст.ст. 202, 21 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 21 ЗУ «Про центральні органи виконавчої влади», частини 1 ст. 6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, доручення Прем`єр-міністра України від 20.01.2020 №2777/1/1-20, листа Державної екологічної інспекції України від 09.07.2020 №5330/4/8-20 в термін з 03.09.2020 р. по 16.09.2020 р. було здійснено позапланову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вимог правил, нормативів та стандартів у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, поводження з відходами; виконання вимог висновків з оцінки впливу на довкілля (висновків державної екологічної експертизи); додержання умов виданих дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, викиди та скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище.
За результатами зазначеної перевірки відповідачем був складений Акт №315/6-11/20 від 16.09.2020, до якого було додано заперечення позивача.
22.09.2020 року на підставі висновків акту перевірки був виданий Припис №261/6-11/20 про усунення виявлених в результаті перевірки порушень (56 пунктів).
Надаючи правову оцінку припису в частині, що оскаржується позивачем, суд першої інстанції виходив з наступного.
Пунктами 19, 20, 21 припису, відповідач висуває наступні вимоги: 19 - «Отримати висновок з оцінки впливу на довкілля по проекту «Реконструкція і розвиток кар`єрів   № 2-біс и № 3 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для підтримання виробництва з добичі сирої руди 30 млн. т на рік у період до 2020 року. Кар`єр № 2-біс»; 20 – «Розробити звіт та отримати висновок з оцінки впливу на довкілля виробничої діяльності пов`язаної з рекультивацією відпрацьованого кар`єру № 1»; 21 – «Отримати висновок з оцінки впливу на довкілля по проекту «Реконструкція і розвиток кар`єрів   № 2-біс и № 3 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для підтримання виробництва з добичі сирої руди 30 млн. т на рік у період до 2020 року. Кар`єр № 3».
Відносно зазначених пунктів припису, суд першої інстанції виходив з того, що  ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» виконувало діяльність в кар`єрах №2-біс і №3 на підставі проектів ТОВ «Південгіпроруда», виконаних в 2011 році, пройдено комплексні експертизи (2012 р.) згідно чинному законодавству та отримано рішення про провадження планованої діяльності (Спеціальний дозвіл на користування надрами від 01.11.2007 №4483, 4482) до набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля»  23.05.2017 року. Листом ДП «Укрдержбудекспертизи» від 23.02.2012 року підтверджено, що позивачем було одержано позитивний експертний звіт ДП «Укрдержбудекспертизи» на провадження планованої діяльності згідно проектної документації. Позитивний висновок ДП «Укрдержбудекспертизи» на проектну документацію надано з урахуванням позитивного висновку науково-експертної оцінки з питань екології від 23.12.2011, копія якого долучена до матеріалів справи.
Вказаний проект визначав щорічний розвиток кар`єрів №№ 2-бис, 3 позивача до 2020 року включно з можливістю відповідного складування відпрацьованих порід в кар`єр №1. Отже, відповідно до ч. 2 ст.17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», позивач не мав обов`язку проводити оцінку впливу на довкілля. 
Колегія суддів погоджується з указаним висновком, та звертає увагу на те, що у тексті самого припису відсутнє посилання на вимоги Закону  України «Про екологічну експертизу», на які наголошує відповідач в апеляційній скарзі,  а розробка проекту здійснена до набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», тому відсутній обов`язок позивача щодо дотримання його вимог.
У зв`язку з цим, суд дійшов вірного висновку про те, що оскаржувані п.п. 19, 20, 21 припису є безпідставними та такими, що підлягають скасуванню.
Пунктом припису 26 відповідачем висунуті наступні вимоги: «Отримати висновок з оцінки впливу на довкілля по проекту «Будівництво хвостосховища «Центральне». З матеріалів справи вбачається, що проект «Строительство хвостохранилища Центральное до отм. 125 м» був розроблений ДІ «УкрНДІводоканалпроект» у 2012 році та пройшов комплексну експертизу проектної документації у 2013 році. Дозвіл на виконання будівельних робіт було отримано у 2014 році до набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля». Отже, у відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», підприємство не мало обов`язку проводити оцінку впливу на довкілля. У зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про те, що п.26 припису є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що відповідачем у приписі не конкретизовано, яку конкретно вимогу  ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» було порушено, адже дозвіл на виконання будівельних робіт позивачем було отримано.
Щодо скасованого судом 26 пункту припису, скаржник зазначив, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» реалізується проект «Строительство хвостохранилища «Центральное» без висновку з оцінки впливу на довкілля, що є порушенням ст. З Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не надано доказів, що підтверджують проведення на час перевірки нового будівництва, реконструкції, технічного  переоснащення, розширення, перепрофілювання хвостосховища. Будівництво відповідних об`єктів хвостосховища  завершено до 2017 року, тобто до набрання чинності Законом  України «Про оцінку впливу на довкілля», а тому відсутній обов`язок позивача щодо отримання відповідного висновку.
Суд першої інстанції встановив, що пунктом 27 припису відповідачем висунута вимога: «Розробити звіт та отримати висновок з оцінки впливу на довкілля щодо збільшення проектного обсягу зберігання шламів металургійного, ливарного виробництва МВВ «Комплекс споруджень шламонакопичувачів металургійного виробництва». В якості обґрунтування відповідач посилається на ст. ст. 17, 33, 34 Закону України «Про відходи», п.22 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та зазначає про здійснення позивачем виробничої діяльності з розширенням комплексу споруджень шламонакопичувачів металургійного виробництва без висновку з оцінки впливу на довкілля.
Суд виходив з того, що згідно постанови Кабінету Міністрів України №1216 від 03.08.1998, на МВВ розроблено паспорт місця видалення відходів, який узгоджено з ОблСЕС, обласним управлінням Держкомгеології, Облводгоспом, територіальним управлінням Держгірпромнагляду, обласним Державним управлінням охорони навколишнього природнього середовища, затверджено Облдержадміністрацією.
Матеріали справи містять докази того, що в ході експлуатації комплексу позивачем було виконано:
- реконструкцію карти зневоднення №1 ставка-освітлювача №2 згідно проекту «Шламовий цех. Реконструкція карти зневоднення  №1 ставка-освітлювача №2 в г. Кривому Розі», яка на той час відповідала усім вимогам природоохоронного законодавства. На проект отримано висновок державної екологічної експертизи №331 від 24.12.2004, комплексний висновок №1125(04)-1383 від 08.08.2005; висновок Криворізької СЄС №172 від 31.05.2005;
- реконструкцію акумулюючої ємності з нарощуванням до позн. 109,0 м, згідно проекту «Шламовий цех. Реконструкція існуючої акумулюючої ємності з нарощуванням до позначки 109,0 м», яка на той час відповідала усім вимогам природоохоронного законодавства. На проект отримано висновок державної екологічної експертизи №266 від 04.05.2005, зведений комплексний висновок Укрінвестекспертизи № 25/243 від 25.05.2005.
Отже, позивачем виконані необхідні вимоги законодавства України та у відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», позивач не мав обов`язку проводити оцінку впливу на довкілля.
На думку скаржника, при скасуванні пункту 27 припису судом не враховано той факт, що підприємство перевищено проектний обсяг видалення відходів згідно паспорту MBB - 6,1 млн тонн. Станом на 01.07.2020 накопичено - 6,994 млн тонн, що потребує отримання висновку оцінки впливу на довкілля. Втім, належними доказами не доведено факт перевищення обсягу відходів проектному, тому суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування рішення суду в цій частині.
Пунктом 28 припису відповідачем висунута вимога: «Отримати висновок з оцінки впливу на довкілля по проекту «Реконструкція полігону для захоронення промислових та будівельних відходів на території шлакопереробного цеху аглодоменного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», за адресою: вул. Криворіжсталі, 131 в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області», виконаного у 2017 році ПрАТ «УкрНДІОГаз».
Щодо зазначеного порушення, суд першої інстанції виходив з того, що об`єкт був введений в експлуатацію відповідно до законодавства України та позивачем отримані сертифікати за чергами будівництва IV №1631829908837 від 26.11.2018 і IV №163200830493 від 17.03.2020. Також, відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», виконання ОВД є обов`язковим в процесі прийняття рішень про впровадження планованої діяльності. На момент виконання проекту і отримання експертного висновку (№08-0069-17 від 14.07.2017) цей закон ще не набрав чинності і відповідно до законодавства України, був розроблений розділ ОВНС. Тобто, позивачем були виконані всі необхідні вимоги законодавства України та розробка ОВД за даним проектом не потребується, відтак, п. 28 припису є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо скасованого судом пункту 28 припису, скаржник зазначив, що судом не враховано той факт, що до набрання чинності 18.12.2017 року Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», існувала процедура встановлена Законом України «Про екологічну експертизу» відповідно до якої, реалізація проектів і програм чи діяльності без позитивних висновків державної екологічної експертизи забороняється, (ч. 3 ст. 39 Закону України «Про екологічну експертизу»).
Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами скаржника, адже у приписі відсутнє посилання на порушення вимог Закону України «Про екологічну експертизу», підстави аналогічні вищевикладеним.
Пунктом 29 припису відповідачем висунута вимога: «Розробити звіт та отримати висновок з оцінки впливу на довкілля щодо збільшення обсягу зберігання відходів МВВ «Місце розміщення промислових відходів ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (тупік ж/д колії 12 відвалу сталеплавильних шлаків, тимчасове)».
Щодо зазначеного вище порушення, суд першої інстанції  зазначив, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1216 від 03.08.1998, на МВВ було розроблено паспорт місця видалення відходів, який узгоджено з ОблСЕС, обласним управлінням Держкомгеології, Облводгоспом, територіальним управлінням охорони навколишнього природнього середовища, затверджено Облдержадміністрацією. Представником позивача було зазначено та матеріалами справи підтверджено, що щорічно проводяться ревізії паспорту, які погоджені Облдержадміністрацією.
Під час судового розгляду справи з`ясовано та не спростовано представником відповідача, що з пуском в експлуатацію МВВ «Полігон для захоронення промислових та побутових відходів» у травні 2008 року, МВВ «Місце розміщення ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (тупік ж/д колії 12 відвалу сталеплавильних шлаків, тимчасове)» було закрите (наказ № 451 від 29.04.2008). При цьому, суд звертає увагу, що з 2008 по 2020 роки зауваження контролюючими органами, щодо перевищення проектної потужності даного МВВ, позивачу не пред`являлися.
Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» введено в дію 18.12.2017 року. Згідно цього Закону оцінці впливу на довкілля підлягає планова діяльність, а не об`єкт, який експлуатувався 12 років тому. Доводи скаржника про те, що  вказаний пункт припису був наданий підприємству, в зв`язку із фактичною експлуатацією підприємством зазначеного MBB незважаючи на його закриття, що було встановлено підчас проведення заходу державного нагляду контролю, не знайшли свого підтвердження.
Пунктом 30 припису відповідачем висунута вимога: «Не допускати скид зворотних вод підприємства в поверхневі водойми з перевищенням нормативів ГДС, а саме випуску №6 (скид госппобутових стічних вод після споруд біологічної очистки) у р.Боковенька в межах с.Кудашівка».
Щодо зазначеного порушення, суд зазначив, що Лабораторією аналітконтролю та моніториніу вод департаменту з охорони навколишнього середовища (надалі - ААКіМВ ДОНС) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (свідоцтво про відповідність системи вимірювань № 08-0002/2020 від 02.01.2020) в результаті виконання виробничого контролю якості зворотних вод бази відпочинку у с.Кудашівка, відібраних 10.09.2020 представниками Державної екологічної інспекції в Дніпропетровській області сумісно з ААКіМВ ДОНС ПАТ «АМКР», за показником сульфати отримала результат 175,61 мг/дм3, що, в свою чергу, відрізняється від результату, який отримала лабораторія Державної екологічної інспекції більш ніж у 3 рази.
Доводи скаржника зводяться до того, що невизнання результатів державного нагляду (контролю) під час проведення планового заходу та надання невмотивованої переваги  інструментально-лабораторному контролю, проведеному ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»  щодо додержання нормативів скидів забруднюючих речовин підприємства випуску №6 (скид госппобутових стічних вод після споруд біологічної очистки) у р. Боковенька в межах с. Кудашівка (акт відбору проб вод №36-20-2 від 10 вересня 2020 року) суперечить нормам чинного законодавства. 
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування  правомірності своїх рішень, дій та бездіяльності покладається на відповідача, який є суб`єктом владних повноважень. Отже, за відсутності доведенності переваги одних доказів над іншими не може бути наданий пріоритет доводам  відповідача.
Суд першої інстанції встановив, що пунктом 31 припису відповідачем висунута вимога: «Розробити нормативи ГДС забруднюючих речовин зі зворотними водами підприємства в поверхневі водойми випуску №1 (створ №2 обвідного каналу) у відповідності до фактичних концентрацій, вказаних в п.10 Дозволу №13/ДП/49д-20 на спеціальне водокористування, виданого 28.01.2020».
Щодо зазначеного порушення, суд зазначив, що представником відповідача під час судового розгляду не надано суду доказів щодо конкретного порушення позивачем вимог ст. ст. 44, 49 Водного кодексу України. При цьому, матеріалами справи підтверджено отримання позивачем дозволу на спеціальне водокористування №13/ДПд-20, в якому містяться розроблені нормативи ГДС, відтак, п.31 припису є  безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.
З огляду на доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що п. 31 є похідним від п. 30  припису, який на думку колегії суддів є протиправним, а тому вимога про розроблення нових нормативів ГДС забруднюючих речовин, яка ґрунтується на вимірах якості зворотних вод, достовірність яких не доведена  належним чином,  є безпідставною. 
Судом першої інстанції встановлено, що пунктом 48 припису відповідачем висунута вимога: «Виконати роботи з оцінки зон забруднення підземних вод і водопідтоплення територій в результаті експлуатації складу доменного гранульованого шлаку на території ДЦ-2».
З цього питання суд виходив з того, що  відповідачем, зокрема, не зазначено конкретні види «робіт з оцінки зон забруднення підземних вод»; не зазначено, яке саме забруднення за якісним і кількісним складом має бути оцінено позивачем; також не зрозуміло, що має включати в себе саме «оцінка зон забруднення» і яким нормативно-правовим актом вона передбачена.
З огляду на доводи апеляційної скарги відповідача щодо скасованого судом пункту 48 припису, колегія суддів зазначає, що такі доводи не знайшли свого підтвердження, адже під час проведення позапланової перевірки не встановлювались зазначені факти підтоплення та заболоченості.
Судом встановлено, що пунктом 49 припису відповідачем висунута вимога: «Розробити паспорт ПГОУ від джерел викиду ДВ №№ 340171, 340175».
Щодо зазначеного порушення, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні представником позивача було зазначено та не спростовано представником відповідача, що даний пункт припису виконати неможливо, оскільки з 2018 року по теперішній час технологічне обладнання не експлуатується. Лише після введення в експлуатацію об`єкта необхідно буде здійснити заміри фактичних викидів та відповідні показники занести у паспорт, а відтак, суд прийшов до висновку, що п.49 припису є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.
Доводів щодо цього пункту апеляційна скарга не містить.
Пунктом 50 припису відповідачем висунута вимога: «Забезпечити обвалування по периметру місця видалення відходів (МВВ) «Полігон для поховання промислових та будівельних відходів» згідно розділу IV п. 3.3 паспорту МВВ».
Судом першої інстанції виходив з того, що Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" у 2019 році було виконано Будівництво (реконструкцію) об`єкту згідно проекту, який пройшов експертизу та отримав позитивний експертний висновок, введений в експлуатацію згідно законодавству України. Полігон для поховання промислових та будівельних відходів має відповідне обвалування по периметру згідно проекту. Позивачем було отримано сертифікат органу держаного архітектурно-будівельного контролю №163182990837 від 26.11.2018 р. та №163200830493 від 17.03.2020 р., копії яких долучені до матеріалів справи.
З огляду на доводи апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано відповідних доказів, які б підтверджували факт зазначеного порушення, а тому підстав для скасування рішення суду в цій частині немає.
Пунктами 55, 56 припису відповідачем висунуті вимоги: 55 - «Вжити достатні заходи по ліквідації карантинних рослин на територіях доменних цехів № № 1,2», 56 - «Забезпечити заходи щодо належного утримання та охорони зелених насаджень на території ШУ, дробильної фабрики гірничого департаменту, АЦ № 1, АЦ № 2, на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області («III карта»)».
Суд зазначив, , що у цих пунктах припису відповідачем не визначено конкретний тип заходів, які нібито не вживає  позивач,  та на вимогу відповідача, має вжити позивач щодо усунення виявленого порушення та відносно яких саме зелених насаджень.
Окрім цього, зазначення відповідачем певних критеріїв нібито знищених позивачем зелених насаджень не знаходить підтвердження, ані у формулюваннях пунктів 62, 63 Акту №315/6-11/20, ані у п.п. 55, 56 припису №261/6-11/20.
З огляду на доводи апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що згідно з п. 6 ст. 7 Закону № 877, припис обов`язкова для виконання у визначені і строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Таким чином, вимоги «Вживати достатні заходи...» та «... здійснювати відповідно до чинного законодавства» є абстрактними та не містить ознак правопорушення, яке має усунути підприємство та не відповідає законодавчо визначеному поняттю припису. До того ж зазначені пункти припису мають декларативний характер та не містить вказівку на конкретне порушення норм чинного законодавства, які виявлені в процесі перевірки, посилання йде на загальні норми, яких позивач повинне дотримуватися повсякчасно, отже пункти припису не відповідають формі, яка визначена законодавством для приписів суб`єкта владних повноважень.
Отже, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що п.п.55, 56 Припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 22.09.2020 р. №261/6-11/20 не містять конкретного способу усунення виявлених порушень, зазначених в акті перевірки №315/6-11/20 від 16.09.2020 р., а тому, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Щодо доводів апеляційної скарги, які стосується позовної вимоги про визнання неправомірними дій Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо зазначення в пунктах 1, 2, 3, 5, 6, 7, 10, 11, 12, 13, 14, 19, 20, 21, 25, 26, 27, 38, 62, 63, 66 Акту позапланової перевірки №315/6-11/20 від 16.09.2020 р. опису порушень (в якості встановлених), які не відносяться до предмету перевірки та/або не виявлялися під час позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», проведеної за наказом №569-П від 02.09.2020 р. в період з 03.09.2020 р. по 16.09.2020 р.
Суд першої інстанції виходив з того, з опису порушень за п.п. 1, 5, Акта перевірки № 315/6-11/20 вбачається, що відбір проб та інструментально-лабораторні вимірювання показників складу і властивостей викидів з відповідних стаціонарних джерел забруднення атмосферного повітря ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» екологічною інспекцією під час позапланової перевірки не здійснювався, перевищення затверджених нормативів гранично допустимих викидів не було виявлено.
Відтак, суд прийшов до висновку про неправомірність дій відповідача з опису порушень, у якості встановлених під час позапланової перевірки, у пунктах 1, 5 Акта перевірки № 315/6-11/20, оскільки, як було встановлено судом, вони не виявлялися ним під час позапланової перевірки в період з 03.09.2020р по 16.09.2020р.
У пункті 7 Акта перевірки №315/6-11/20 відповідачем, зокрема, зазначається опис встановлених порушень Правил технічної експлуатації установок очистки газу, та встановлення відповідності фактичних параметрів роботи установки очистки газу агломашини №6.
Проте, суд встановив, що згідно наявного у матеріалах справи Направлення № 4-6503-6-3 від 02.09.2020 р., предмет позапланової перевірки відповідача не містить положень щодо перевірки дотримання стану технічної експлуатації обладнання, устаткування тощо.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов до висновку про неправомірність дій відповідача з опису порушень у якості встановлених під час позапланової перевірки у пункті 7 Акта перевірки №315/6-11/20, оскільки вони не відносяться до предмету перевірки.
У пунктах 3, 6, 10 Акта перевірки № 315/6-11/20 відповідачем зазначається опис встановлених порушень виконання позивачем заходів щодо скорочення викидів забруднюючих речовин згідно Дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №121100000-38, №121100000-39.
Термін виконання вказаних заходів, за описом порушень у цих пунктах Акта перевірки №315/6-11/20, визначений до 31.12.2020р.
Таким чином, суд дійшов висновку, що  відповідач, всупереч принципів державного нагляду (контролю), передбачених ст. 3 Закону №877, вчинив дії з передчасного опису порушень у якості встановлених під час позапланової перевірки стану виконання вищезазначених заходів позивачем у пунктах 3, 6, 10 Акта перевірки №315/6-11/20.
У пунктах 25, 26, 66 Акта перевірки № 315/6-11/20 відповідачем зазначається опис встановлених порушень позивачем ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України через встановлення нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин зі зворотними водами підприємства в поверхневі водойми не у відповідності до вимог чинного законодавства, не надання на розгляд договору, щодо приймання та транспортування зворотних вод ПАТ «АМКР» через обвідний канал ТОВ «ТЕРРА-КОНСАЛТІНГ» в р. Інгулець.
Однак, згідно Направлення №4-6503-6-3 від 02.09.2020 р., предмет позапланової перевірки відповідача не містить положень відносно перевірки договорів щодо приймання та транспортування зворотних вод, а також перевірки правомірності чи неправомірності встановлення позивачу нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин зі зворотними водами підприємства і визначення водного балансу обвідного каналу, який є додатком №10 до встановлених Дозволом на спеціальне водокористування №13/ ДП/49д-20 від 28.01.2020 р. нормативів ГДС.
Також, з опису зазначених порушень є незрозумілим, які саме вимоги ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України разом з цим були порушені ПАТ « АрселорМіттал Кривий Ріг».
Отже, суд першої інстанції  зазначив, що відповідач всупереч ст.3, ч. 6 ст. 7 Закону № 877, вчинив дії з опису порушень у якості встановлених під час позапланової перевірки, які не відповідали предмету перевірки та без посилання на відповідну порушену вимогу законодавства.
У пунктах 19 та 21 Акта перевірки № 315/6-11/20 Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області зазначається про встановлення відповідно у 2019 році та 2020 роках перевищень дозволених обсягів викидів забруднюючих речовин на об`єктах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» під час участі спеціалістів відповідача у слідчих діях згідно ухвал слідчих суддів Бабушкінського районного суду м, Дніпропетровська і Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
У пункті 20 Акта перевірки № 315/6-11/20 Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області зазначається про встановлення за результатом інструментально-лабораторного контролю в період з 10.01.2020 р. по 15.01.2020 р. перевищень дозволених обсягів викидів забруднюючих речовин на об`єктах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Суд першої інстанції дійшов висновку про планове проведення в період з 10.01.2020 р. по 15.01.2020 відповідачем позапланової перевірки на об`єктах позивача, яка була ним скасована згідно Наказу №5 від 15.01.2020 року «про скасування наказу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 18.01.2020 № 8-П».
З опису порушень за пунктами 19, 20, 21 Акта перевірки № 315/6-11/20 також вбачається, та не спростовано представником відповідача, що відбір проб і інструментально-лабораторні вимірювання показників складу та властивостей викидів з відповідних стаціонарних джерел забруднення атмосферного повітря ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області під час позапланової перевірки в період з 03.09.2020 р. по 16.09.2020 р. не здійснювався.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача, які полягають в описі порушень у якості встановлених під час позапланової перевірки у пунктах 19, 20, 21 Акта перевірки №315/6-11/20, оскільки вони не виявлялися ним під час позапланової перевірки в період з 03.09.2020 р. по 16.09.2020 р., а використані за ними відомості отримані відповідачем у спосіб, який суперечить загальним вимогам до здійснення державного нагляду (контролю).
Також з матеріалів справи вбачається, що у пункті 27 Акта перевірки № 315/6-11/20 відповідачем зазначається опис встановлених порушень за результатами попередньої планової перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 11.08.2015 р. по 31.08.2015 р. нормативів граничнодопустимих викидів за окремим переліком джерел викидів.
Отже, суд зазначив, що всупереч принципів державного нагляду (контролю), передбачених ст.3 Закону № 877, відповідач вчинив дії з опису порушень у якості встановлених під час позапланової перевірки, які, як було з`ясовано, відповідачем встановлювалися під час планової перевірки в період з 11.08.2015 р. по 31.08.2015 р.
Суд також встановив, що у пунктах 38, 62, 63 відповідачем зазначається опис встановлення відповідно факту знищення зелених насаджень до ступеня припинення росту у кількості 47 дерев на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» «III карта» в межах Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області, факт знищення зелених насаджень на території АЦ № 1 та АЦ № 2 (між будівлею їдальні та АБК) до ступеня припинення росту у кількості 5 одиниць та факт знищення зелених насаджень на території дробильної фабрики гірничого департаменту до ступеня припинення росту у кількості 1 дерева.
Водночас, під час судового розгляду справи, відповідачем належні та допустимі докази щодо виявлення зазначених фактів знищення зелених насаджень до ступеня припинення росту у кількості 48 дерев і 5 одиниць неідентифікованих зелених насаджень під час здійснення позапланової перевірки в період з 03.09.2020 р. по 16.09.2020 р. не були надані та відсутні в матеріалах справи.
Таким чином, відповідач, всупереч абз. 8 ч.6 ст. 7 Закону №877-V, вчинив дії з опису порушень у якості встановлених під час позапланової перевірки, які ним не встановлювалися.
Щодо доводів скаржника про те, що чинним законодавством не передбачено оскарження неправомірних дій Державної екологічної Інспекції щодо зазначення опису порушень, які на думку Позивача, не відносяться до предмету перевірки або не виявлялись під час позапланової перевірки, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 10 ч. 1  ст. 245 КАС України, суд може прийняти рішення про такий спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Так, навіть серед доводів апеляційної скарги зазначається, що «підприємством умисно було визначено, а судом прийнято рішення про неправомірність опису тільки порушень, в якому зазначено наявність порушення вимог законодавства щодо фактів наднормативних викидів, викидів з перевищенням затверджених нормативів гранично допустимих викидів, викидів без Дозволу, в тому числі внаслідок невиконання заходів щодо скорочення викидів, для виключення можливості використання наявності факту наднормативних викидів для проведення розрахунку збитків нанесених державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону атмосферного повітря».
Проте, на переконання колегії суддів, використання даних акту перевірки, які були включені до нього без належних правових підстав, у тому числі для розрахунку збитків, є неправомірними, а тому обраний позивачем спосіб захисту щодо визнання протиправними дій щодо зазначення відповідних порушень в акті, є належним.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини свідчить про вихід контролюючим органом  за межі предмету перевірки та ігнорування обов`язку, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, що свідчить про порушення вимог ст. 6 Закону № 877-V.
Таким чином, аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що дії Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо зазначення в пунктах 1, 3, 5, 6, 7, 10, 19, 20, 21, 25, 26, 27, 38, 62, 63, 66 Акту позапланової перевірки №315/6-11/20 від 16.09.2020 р. опису порушень (в якості встановлених), які не відносяться до предмету перевірки та/або не виявлялися під час позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», проведеної за наказом №569-П від 02.09.2020 р. в період з 03.09.2020 р. по 16.09.2020 р., є протиправними.
Щодо п. 25,26, 66 Опису виявлених порушень щодо не оскарження позивачем порушення, викладеного  в п. 24 Опису порушень, а звідсі  безпідставність визнання судом  неправомірним опису порушень, викладених в указаних пунктах акта, які, на думку скаржєника,   є похідними від   порушення, викладеного у п. 24. 
Колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, адже підставою для висновків суду було не включення до предмету перевірки згідно Наказу № 4-6503-6-3 від 02.09.2020 року перевірки відповідних договорів та перевірки відповідності встановлення позивачу нормативу ГДС, встановленого Дозволом  на спеціальне водокористування № 13/ДП/49д-20 від 28.01.2020 року. В той же час, оскарження дій щодо включення п. 24 Опису порушень є правом позивача, а не обов`язком.
Щодо вимоги про визнання неправомірними дій Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо встановлення термінів усунення порушень вимог законодавства, зазначених у Приписі №261/6-11/20 від 22.09.2020 р., без погодження з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 9 ст. 7 Закону № 877-V, розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень складається у двох примірниках: один примірник не пізніше п`яти робочих днів з дня складення акта надається суб`єкту господарювання чи уповноваженій ним особі для виконання, а другий примірник з підписом суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи щодо погоджених термінів усунення порушень вимог законодавства залишається в органі державного нагляду (контролю).
У разі відмови суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи від отримання розпорядчого документа щодо усунення порушень вимог законодавства він направляється рекомендованим листом.
З матеріалів справи вбачається, що один екземпляр припису 22.09.2020 року був направлений суб`єкту господарювання - Публічному акціонерному товариству "АрселорМіттал Кривий Ріг" рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що також підтверджується описом вкладення Укрпошти.
Під час судового розгляду судом першої інстанції було з`ясовано, що відповідач не вручав позивачу припис та, як наслідок, попередньо не погоджував з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначені у приписі терміни усунення порушень вимог законодавства, що свідчить про порушення відповідачем ч. 9 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
З урахуванням доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що тлумачення положень ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з боку скаржника є помилковим, адже стаття 7 Закону має назву «Розпорядчі документи органів державного нагляду (контролю)», а саме серед таких документів зазначено й припис: «У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу» (ч. 7 ст. 7 Закону). Крім того, у ч. 3 ст. 7 Закону наводиться визначення припису як обов`язкової для виконання у визначені строки письмової вимоги посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.
Отже, вимоги, які ставляться до розпорядчого документу органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень, викладені у ч. 9 ст. 7 Закону, цілком відносяться і  до припису, а тому доводи апеляційної скарги спростовуються. 
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції всебічно та повно досліджено докази, наявні у матеріалах справи, порушень норм матеріального і процесуального права не допущено. Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що всі доводи скаржника були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, їм було надано належну правову оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

постановив:

Апеляційну скаргу   Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області)   залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі № 160/15770/20 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко