ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року	Львів	Справа № 442/502/22 пров. № А/857/5442/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання -           Кардаш В.В.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         не з`явився;
від відповідача -                                         не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської обл. від 03.03.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу безпеки та контролю Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) (суддя суду І інстанції: Павлів З.С.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 08 год. 45 хв. 03.03.2022р., м.Дрогобич Львівської обл.), -

В С Т А Н О В И В:

25.01.2022р. через систему «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив поновити строк на звернення до суду; визнати протиправними дії спеціаліста, інспектора з паркування та благоустрою Відділу безпеки та контролю Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Підвірного С.І.; скасувати постанову серії РАП № 409519267 від 22.12.2021р. про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), винесену інспектором з паркування та благоустрою Відділу безпеки та контролю Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Підвірним С.І., якою накладено штраф в розмірі 680 грн. за порушення ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП; закрити відносно нього провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП (а.с.1-5).

          Ухвалою суду від 14.02.2022р. поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, а також відкрито провадження у справі (а.с.17 і на звороті).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської обл. від 03.03.2022р. заявлений позов задоволено; постанову спеціаліста, інспектора паркування та благоустрою Відділу безпеки та контролю Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Підвірного С.І., серія РАП № 409519267, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за порушення ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, скасовано; вирішено судові витрати компенсувати за рахунок держави (а.с.31-32).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Департамент міського господарства Дрогобицької міської ради, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.35-38).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що апелянт не був повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, що підтверджується опрацюванням вхідної поштової та електронної кореспонденції.
Також судом скасовано постанову, яка стосувалася правопорушення за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, хоча в дійсності спірна постанова торкається ч.3 ст.122 КУпАП.
Покликання суду на відсутність доказів вчинення позивачем інкримінованого йому порушення є помилковими, оскільки детальне обґрунтування по кожній позиції щодо оформлення спірної постанови та наявної доказової бази наведене у відзиві, до якого долучені додаткові докази.
Окрім цього, позов заявлений до неналежного відповідача - Відділу безпеки та контролю Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради, який в силу приписів п.7 ч.1 ст.4, ч.4 ст.46 КАС України не є суб`єктом владних повноважень.

Позивач ОСОБА_1 скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.64-67).

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
11.05.2022р. за допомогою системи «Електронний суд» на адресу апеляційного суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи через неможливість явки в судове засідання; причиною наведеного називає введення військового стану, брак пального, обмеження руху пасажирського транспорту (а.с.68).
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін (їх представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останніми не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено.
За таких умов, а також приймаючи до уваги скорочені строки розгляду окремих категорій термінових адміністративних справи (до яких відноситься розглядувана справа в силу вимог ст.286 КАС України), правові підстави для задоволення клопотання позивача є відсутніми.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України № 389-VIII від 12.05.2015р. «Про правовий режим воєнного стану».
Згідно з ст.26 цього Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.
Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
Отже, відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах воєнного стану може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.
          Виходячи з викладеного, колегія суддів не убачає вагомих підстав для відкладення розгляду справи з наведених мотивів. 

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів. 

          Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до постанови серії РАП № 409519267 від 22.12.2021р. про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), винесеної інспектором з паркування та благоустрою Відділу безпеки та контролю Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Підвірним С.І., о 10 год. 22 хв. 20.11.2021р. позивач ОСОБА_1 здійснив по вул.І.Франка, 4 у м.Дрогобичі зупинку належного йому автомобіля марки «Volkswagen», модель «Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив вимоги п.15.9 «г» ПДР.
На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. (а.с.6).
Фотозйомку або відеозапис здійснено технічним засобом марки «Logic Instrument Fieldbook K 80 V», про що вчинено відповідну відмітку в спірній постанові; також відповідачем долучено фотознімки з місця порушення ПДР (а.с.26-27).

          Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що у постанові відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначено достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що є порушенням вимог ст.283 КУпАП.
          Також відповідачем не виконано обов`язок, визначений ст.77 КАС України, щодо доказування правомірності свого рішення, а тому сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, що має наслідком скасування спірної постанови.
          Окрім цього, в частині розподілу судових витрат наголосив на відсутності порядку компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не у повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, під час прийняття самого рішення судом допущено порушення норм процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до пп.«г» п.15.9 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р. (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зупинка забороняється, зокрема, на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно ч.3 ст.122 КУпАП (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП необхідно встановити у діях особи склад адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, в тому числі такі кваліфікуючі ознаки як створення перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що є обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки в цьому випадку.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.

          Разом з тим, в частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, спірна постанова серії РАП № 409519267 від 22.12.2021р. про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Зокрема, в тексті постанови не вказується така кваліфікуюча та обов`язкова ознака складу правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП як порушення правил зупинки, що створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Окрім цього, із змісту спірної постанови не зрозуміло, яким саме засобом (із вказівкою марки, серії та номеру) здійснювалося вимірювання відстані припаркованого автомобіля до пішохідного переходу (на представлених фотографіях зображений ручний лазерний далекомір марки «Bosch» GLM 30 – а.с.27; його характеристики наведені у відзиві на позов – а.с.20-21).
Здійснений спосіб фотофіксації унеможливлює повноцінне сприйняття обставин, за яких вона проводилась. Зокрема, є відсутньою панорамна, вузлова та детальна фотозйомки, що не дає можливості чіткого визначення місця зупинки.

Належність доказів слідує з приписів ст.251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, представлені відповідачем докази в розрізі вимог ст.251 КУпАП не можна вважати допустимими.

Водночас, спірна постанова не містить жодного обґрунтування, яким чином зупинка належного позивачу транспортного засобу створювала перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Будь-яких доказів того, що така зупинка створювала перешкоду транспортним засобам, які не мали можливість рухатись по цій смузі руху, що спричинило маневрування цими транспортними засобами для об`їзду такої перешкоди, апелянтом не надано.
Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу (п.1.10 ПДР).
Однак, фактів маневрування або зменшення швидкості аж до зупинки транспортних засобів із наданих відповідачем фотоматеріалів не убачається.
При цьому, сам факт здійснення зупинки ближче 10 м від пішохідного переходу не можна вважати кваліфікуючою обставиною за ч.3 ст.122 КУпАП без урахуванням фактичної дорожньої обстановки, за якої мала місце зупинка автомобіля.

Отже, належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч.3 ст.122 КУпАП, не представлено.
Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та помилково накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.
Також складену інспектором (інспектором з паркування) постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

          Разом з тим, згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
          Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.
          Наведені вимоги в розглядуваному випадку судом не дотримані, оскільки рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП не прийнято.

Водночас, вимога позивача щодо визнання протиправними дій спеціаліста, інспектора з паркування та благоустрою Відділу безпеки та контролю Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Підвірного С.І. фактично охоплюється вимогою про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому додаткового вирішення не потребує, через що в цій частині позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Щодо правильності визначення відповідача по цій категорії справ колегія суддів враховує, що відповідно до ст.219 КУпАП виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису) цього Кодексу.
Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, третьою і сьомою статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.
          Приписи ст.286 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, вказують, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1).
          Поняття «суб`єкт владних повноважень» розкрито в п.7 ч.1 ст.4 КАС України, згідно якого суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно з ч.3 ст.46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Також норма ст.286 КАС України не містить прямих застережень про те, що належним відповідачем в цій категорії справ є виключно орган місцевого самоврядування, його виконавчий комітет або структурний підрозділ останнього з правами юридичної особи.

Згідно рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 206 від 15.06.2021р. уповноважено посадових осіб місцевого самоврядування - начальника відділу, інспектора з паркування та благоустрою; головного спеціаліста, інспектора з паркування та благоустрою; спеціаліста, інспектора з паркування та благоустрою відділу безпеки та контролю Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради у межах населених пунктів Дрогобицької міської територіальної громади, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 3 та 7 ст.122 КУпАП, у частині порушень правил зупинки, стоянки транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) (а.с.22).
Окрім цього, апелянтом по справі є Департамент міського господарства Дрогобицької міської ради, що дозволяє останньому здійснювати в судовому порядку захист своїх та інтересів.
Водночас, під час вирішення цього питання колегія суддів керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст.6 КАС України).
За таких умов позивачем правильно визначено відповідача по справі.

Також відповідно до п.3 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо, зокрема, справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно матеріалів справи розгляд справи був призначений на 12 год. 00 хв. 24.02.2022р. (а.с.17), однак згідно довідки секретаря судового засідання такий не відбувся через неявку учасників справи та був відкладений на 08 год. 45 хв. 03.03.2022р. (а.с.30).
При цьому, будь-які докази повідомлення сторін про зазначений час розгляду справи в матеріалах справи є відсутніми.
За таких обставин справу розглянуто адміністративним судом за відсутності сторін, не повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Також колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що судом скасовано постанову, яка стосувалася правопорушення за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, хоча в дійсності спірна постанова має відношення до ч.3 ст.122 КУпАП.

Із урахуванням наведеного колегія суддів приходить до переконливого висновку про наявність правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення.
При цьому, на переконання колегії суддів, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та помилково накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.
Також складену інспектором (інспектором з паркування) постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

За таких умов належить визнати протиправною і скасувати постанову серії РАП № 409519267 від 22.12.2021р. про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), винесену інспектором з паркування та благоустрою Відділу безпеки та контролю Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Підвірним С.І., про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 680 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення); в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ч.6 ст.139 КАС України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат у справі наступним чином.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу /БК/ України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.
Згідно із ч.1 ст.47 БК України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.
В силу приписів ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Департамент міського господарства Дрогобицької міської ради утримується за рахунок коштів бюджету Дрогобицької міської територіальної громади та обслуговується органами Державної казначейської служби.

За наведеного правового регулювання сплачений судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради.
Водночас, понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта Департамент міського господарства Дрогобицької міської ради.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), порушення норм процесуального права (розгляд справи без повідомлення сторін), що своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради задовольнити частково.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської обл. від 03.03.2022р. в адміністративній справі № 442/502/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною і скасувати постанову серії РАП № 409519267 від 22.12.2021р. про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), винесену інспектором з паркування та благоустрою Відділу безпеки та контролю Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Підвірним Степаном Івановичем, про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради (82100, Львівська обл., м.Дрогобич, вул.Трускавецька, буд.4; код ЄДРПОУ 05447349) судові витрати в розмірі 496 грн. 20 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Департамент міського господарства Дрогобицької міської ради.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 13.05.2022р.