Справа № 453/208/22                                Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є. 
Провадження № 22-ц/811/768/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       26 липня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М., 
                        секретаря Матяш С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Товариство з іноземними інвестиціями «Горари» на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 23 лютого 2022 року в складі судді Ясінського Ю.Є. про забезпечення позову у справі з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Товариство з іноземними інвестиціями «Горари», з участю третьої особи приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В. про визнання угоди недійсною,-
встановив:
У лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями "Горари", з участю третьої особи приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В., про визнання угоди недійсною.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 17.03.2022 відкрито провадження у даній справі. 
23.02.2022 ОСОБА_1 також подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, загальною площею 0,4838 га, кадастровий номер 4624580800:01:023:0001, яка знаходиться в с. Волосянка, урочище Ровень, Сколівського району Львівської області.
Зяву обґрунтовує тим, що 28 грудня 2020 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 укладений договір позики, за яким він передав у власність позичальникові грошові кошти у сумі 198 500 грн., що на момент передачі коштів еквівалентно 7000 доларів США, а позичальник зобов`язувався повернути йому таку з суму грошей до 28 березня 2021 року. В подальшому він неодноразово вимагав у відповідачки повернути борг, однак вона до цього часу борг не повернула. 
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26.11.2021 року у справі №453/819/21, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики (боргова розписка) у розмірі 198 500 (сто дев`яносто вісім тисяч п`ятсот) гривень.
08 лютого 2022 року приватним виконавцем Баіровою Н.М. відкрито виконавче провадження №68552861. Із сформованої приватним виконавцем інформаційної довідки №298504716 стало відомо, що 26 серпня 2021 року ОСОБА_2 відчужила належну їй земельну ділянку загальною площею 0,4838 га, кадастровий номер 4624580800:01:023:0001, яка знаходиться в с. Волосянка, урочище Ровень, Сколівського району Львівської області. Зі змісту договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 серпня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_2 передала, а ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ» прийняло у власність земельну ділянку загальною площею 0, 4838 га, кадастровий номер 4624580800:01:023:0001, яка знаходиться у с. Волосянка, урочище Ровень, Сколівського району Львівської області. 
Позивач вважав, що відчуження відповідачкою спірного майна до вирішення даного спору призведе до виникнення нових спірних правовідносин з третіми особами, пред`явлення нових позовів до цих осіб, що ускладнюватиме та затягуватиме захист його порушених прав та законних інтересів. 
Оскаржуваною ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 23 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0, 4838 га, кадастровий номер 4624580800:01:023:0001, яка знаходиться в с. Волосянка, урочище Ровень, Сколівського району Львівської області.
Ухвалу суду оскаржив відповідач ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями "Горари", вважає ухвалу такою, що підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що з доводів заяви про забезпечення позову не вбачається, що невжиття відповідних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.
При цьому, посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
В порушення вимог закону, в оскаржуваній ухвалі не наведено обґрунтування існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Зазначає, що позивачем не пред`явлено позовних вимог майнового характеру, відтак накладення арешту на майно не може бути співмірним заходом із позовними вимогами.
Також, ОСОБА_1 просить визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, без вимог застосування наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України.
Просить скасувати ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 23 лютого 2022 року, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
Учасники справи позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями "Горари" в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до приписів частини першої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної справи, таке забезпечення позову можна вважати співмірним із заявленими вимогами.
Крім цього, необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованим, так як невжиття арешту майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке. 
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).
З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав будь яких доказів, що підтверджують недійсність спірного договору купівлі продажу земельної ділянки від 26.08.2021, не заслуговують на увагу, оскільки умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршилось за якістю на момент виконання рішення.
На переконання колегії суддів, таким, достатньо обґрунтованим припущенням є можливість відповідача в принципі відчужити майно, тобто здатність визначати його подальшу юридичну долю.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вінзвернувся або має намір звернутися до суду.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Види забезпечення позову, які можуть застосовуватися судом визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.
Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів констатує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.
Так, при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову. 
Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.
Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. 
Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.
Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. 
Із виділених матеріалів оскарження вбачається, що на розгляді у Сколівському районному суді Львівської областіперебуває цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з іноземними інвестиціями "Горари", з участю третьої особи приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В. про визнання угоди недійсною.
Тобто предметом спірних правовідносин є дійсно немайнова вимога ОСОБА_1 , яка напряму стосується земельної ділянки загальною площею 0, 4838 га, кадастровий номер 4624580800:01:023:0001, як нерухомого майна.
На обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову сторона позивача свої доводи зводить до того, що за рішенням, яке набрало законної сили, задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  заборгованість за договором позики (боргова розписка) у розмірі 198 500 гривень, однак в межах відкритого виконавчого провадження № 68552861, позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 відчужила належну їй земельну ділянку загальною площею 0, 4838 га, кадастровий номер 4624580800:01:023:0001, яка знаходиться в с. Волосянка, урочище Ровень, Сколівського району Львівської області, вважає, що можливість відчуження відповідачем спірного майна до вирішення даного спору призведе до виникнення нових правовідносин з третіми особами, необхідності пред`явлення нових позовів до цих осіб, що ускладнюватиме та затягуватиме захист його порушених прав та законних інтересів.
У матеріалах оскарження наявна копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.08.2021, за умовами якого ОСОБА_2 , як продавець зобов`язується передати, а покупець ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ» прийняти у власність земельну ділянку, загальною площею 0, 4838 га, кадастровий номер 4624580800:01:023:0001, яка знаходиться в с. Волосянка, урочище Ровень, Сколівського району Львівської області. Продаж земельної ділянки вчинено за 400750,65 грн, порядок сплати яких визначений п. 2.2. договору (а.с. 17-20).
Таким чином, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо договору купівлі-продажу, предметом якого є нерухоме майно, та зважаючи на те, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, колегія суддів приходить переконання, що висновок місцевого суду про наявність підстав для вжиття заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, зокрема у разі задоволення позовних вимог, з метою забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, є обгрунтованим.
Згідно із п. 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають забороною вчиняти певні дії.
Так, при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії»   (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
У цьому контексті, колегія суддів виходить з того, що обраний судом вид забезпечення позову  не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ», оскільки відповідне майно фактично зберігається у володінні такого, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.
Зазначене узгоджується із висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 та у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №643/15394/19.
Будь які доводи апеляційної скарги відповідача ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ», як особи, яка є стороною оспорюваного договору та набула відповідне майно, зазначених вище висновків суду не спростовують та про протилежне не свідчать.
Колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на відповідне майно унеможливить здійснення юридичних правочинів, реєстрації речових прав стосовно такого та як процесуальний захід, покликаний та зможе забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів позивача, з врахуванням правовідносин, які склалися.  
При цьому, колегія суддів враховує те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер.
Також, забезпечення позову у такий спосіб не вплине на права і обов`язки осіб, які не є учасниками даної справи.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Враховуючи наведене та слідуючи заяві про забезпечення позову, основними вимогами за якою є унеможливлення подальшого відчуження спірного нерухомого майна (земельної ділянки), колегія суддів приходить переконання про безпідставність доводів апеляційної скарги та законність оскаржуваної ухвали.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вразі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з питанням скасування заходів забезпечення позову.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Товариство з іноземними інвестиціями «Горари» – залишити без задоволення.
Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 23 лютого 2022 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 липня 2022 року.
Головуючий:                                                                                      А.В. Ніткевич   
Судді:                                                                                          С.М. Бойко
                                                                                                                        
С.М. Копняк