ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2022 року
м. Київ
Справа № 761/34072/16-к
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/824/2116/2021
Провадження № 51 – 5277 км 21
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
            
головуючого                       ОСОБА_1 ,     
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 , 
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
особи, звільненої від покарання,           ОСОБА_6 , 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016100100007096 від 06 червня 2016 року щодо 
ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Краснопілля Кадіївського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
за ст. 286 ч. 1 КК України,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року щодо нього.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України в редакції Закону від 24 вересня 2008 року № 586-VI до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 49, ст. 74 ч. 5 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвалено процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи віднести за рахунок держави.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
05 червня 2016 року о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Geely» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по площі Перемоги зі сторони вул. Саксаганського в напрямку 
проспекту Перемоги в м. Києві, грубо порушив вимоги пунктів 2.3.»б», 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не переконався перед зміною напрямку свого руху, що це буде безпечно для інших учасників, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав дорогу автомобілю марки «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався прямолінійно в зустрічному напрямку та виїхав на перехрестя площі Перемоги зі сторони вул. Дмитрівської в напрямку                                вул. Старовокзальної в м. Києві, внаслідок чого допустив зіткнення передньої частини керованого ним автомобіля марки «Geely» з лівою боковою частиною автомобіля марки «Ssang Yong».        
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Geely» ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо нього, а кримінальне провадження закрити. Даючи свою оцінку доказам у кримінальному провадженні, указує на те, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи його апеляційної скарги про необґрунтованість вироку суду першої інстанції та неповноту судового розгляду, яка полягала у тому, що: судом першої інстанції не були допитані свідки захисту; не проведено експертизу відеозапису, який надало ТОВ «ОЛЛІ ТРАНС» і який має ознаки підробки; не була досліджена циклограма роботи світлофорного об`єкту, яку надало КП «Київдорсервіс» і яка не відповідає дню події. Зазначає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у повторному дослідженні обставин, встановлених під час кримінального провадження, у порядку ст. 404 ч. 3 КПК України.             
Заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_6 від учасників судового провадження не надходило.         
Позиції учасників судового провадження
ОСОБА_6 у судовому засіданні висловив доводи на підтримання своєї касаційної скарги та просив її задовольнити.   
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу ОСОБА_6 необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались зазначених вимог закону.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у  порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, відповідає встановленим обставинам і підтверджується безпосередньо дослідженими та оціненими судом першої інстанції доказами.
Так, суд ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та на підтвердження винуватості ОСОБА_6 обґрунтовано послався, у тому числі: - на показання самого ОСОБА_6 , який не заперечував факту дорожньо-транспортної пригоди за його участю на автомобілі марки «Geely» державний номерний знак НОМЕР_1 , у результаті якої пасажир його автомобіля ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження; - на показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю їх автомобіля марки «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 .
Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обґрунтовано послався у вироку: - на дані, які містяться в протоколі огляду дорожньо-транспортної пригоди від 05 червня 2016 року з план-схемою та фототаблицею до нього, в ході якого проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, здійснено всі необхідні виміри та фотографування; - на дані, які містяться в рапорті інспектора Управління патрульної поліції м. Києва роти № 10 батальйону 
№ 4 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_10 від 05 червня 2016 року; - на дані, які містяться на DVD-R-диску, визнаному речовим доказом у кримінальному провадженні, з відеозаписом з веб-камер №№ 33, 132 за 05 червня 2016 року, що був отриманий на запит слідчого від ТОВ «ОЛЛІ ТРАНС», на якому зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду, та протоколі огляду зазначеного відеозапису від 
07 червня 2016 року; - на дані, які містяться в листі КП «Київдорсервіс» від 14 червня 2016 року щодо роботи світлофорного об`єкту б-р Т. Шевченка – 
вул. Старовокзальна (площа Перемоги) зі схемою перехрестя № 12 з розташуванням технічних засобів регулювання; - на висновок судово-медичної експертизи від 14 вересня 2016 року № 113/Е про тяжкість виявлених у ОСОБА_8   тілесних ушкоджень, які вона отримала в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи від 05 вересня 2016 року 
№ 612ат у ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля марки «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 ПДР, а водій автомобіля марки «Geely» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 – вимогами пунктів 10.1, 16.6 ПДР.
В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_7 з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем марки «Geely» шляхом застосування екстреного гальмування, а водій ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки «Ssang Yong» шляхом виконання вимог пунктів 10.1, 16.6 ПДР.
Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам пунктів 10.1, 16.6 ПДР.  
Судом першої інстанції розглянуті клопотання ОСОБА_6 про допит слідчих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16   свідків та обґрунтовано відмовлено у їх задоволенні. Мотивуючи своє рішення, суд  врахував, що зазначені свідки не були очевидцями події, а судом допитані безпосередні учасники дорожньо-транспортної пригоди та досліджені докази, необхідні для встановлення обставин, передбачених ст. 91 КПК України. Що стосується відеозапису дорожньо-транспортної пригоди, то суд першої інстанції безпосередньо дослідив його та ухвалою від 26 листопада 2020 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про проведення судової експертизи відеозапису. ОСОБА_6 не заперечував зафіксовані на відео події, не навів належних доводів на спростування справжності відеозапису, а також не зазначив питань і обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, а тому доводи касаційної скарги в цій частині є безпідставними.
Суд першої інстанції належним чином перевірив версію сторони захисту про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок дій водія автомобіля марки «Ssang Yong» ОСОБА_7 , який рухався з перевищенням дозволеної швидкості та на червоне світло світлофора, обґрунтовано не погодився з такою версією, спростувавши її сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів. Так, суд обґрунтовано зауважив, що із відеозапису вбачається, що в момент дорожньо-транспортної пригоди рух транспорту по проспекту Перемоги в м. Києві не здійснювався, оскільки транспортним засобам був увімкнений червоний сигнал світлофора, натомість транспортні засоби з боку вул. Саксаганського та 
вул. Дмитрівської здійснювали рух. Перед автомобілем ОСОБА_7 проїхало кілька автомобілів, які перетнули площу Перемоги, зустрічний транспорт з 
вул. Саксаганського, який повертав ліворуч на площу Перемоги, пропустив зустрічний транспорт, а ОСОБА_6 , який також повертав ліворуч на площу Перемоги, порушив вимоги ПДР та не пропустив автомобіль ОСОБА_7 .
Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ст. 286 ч. 1 КК України. При цьому всім наявним доказам суд відповідно до вимог КПК України дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною  скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені в ній доводи про незаконність та необґрунтованість вироку, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, недопустимість доказів, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. 
Відповідно до вимог ст. 404 ч. 3 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Із журналу судового засідання від 10 червня 2021 року і аудіозапису цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, вбачається, що ОСОБА_6 клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, в розумінні ст. 404 ч. 3 КПК України не заявляв, указував на суперечність показань свідка ОСОБА_7 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим апеляційним судом було оголошено перерву для виклику в судове засідання та допит свідка ОСОБА_7 . У судовому засіданні 18 серпня 2021 року свідок ОСОБА_7 не з`явився, прокурор і ОСОБА_6 не заперечували проти продовження апеляційного розгляду без свідка ОСОБА_7 .
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини 
ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 
ст. 286 ч. 1 КК України, та правильність кваліфікації його дій.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди нижчих інстанцій дотрималися вимог статей 10, 22 КПК України та врахували практику Європейського суду з прав людини, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.
Підстав, передбачених ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не встановлено.
Покарання ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України та на підставі ст. 49, ст. 74 ч. 5 КК України його обґрунтовано звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, не виявлено.
За таких обставин, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_6  і скасування ухвали апеляційного суду щодо нього не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу – без задоволення. 
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                         ОСОБА_3