Справа № 308/5230/22
Провадження № 33/4806/543/22

ЗАКАРПАТСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
про повернення апеляційної скарги

31.08.2022 м. Ужгород 

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2022.
Цією постановою :
ОСОБА_2 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово не працюючий, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №139865 від 25.04.2022 та постанови судді від 01.07.2022 вбачається, що  ОСОБА_1 25.04.2022 о 15 год. 15 хв. в м.Ужгороді по вул.Будителів,35, керував автомобілем марки «OРEL» номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком №206 від 25.04.2022, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді від 01.07.2022 та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Він не визнає своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння. Працівниками поліції йому не було роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП та не забезпечено можливості залучення захисника. Ні судом, ні інспектором поліції жодних ознак наркотичного чи іншого сп`яніння в нього виявлено не було, що стверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, якому суд належної оцінки не дав, а тому, за відсутності ознак сп`яніння, були відсутні підстави для направлення його на огляд в заклад охорони здоров`я. Окрім того вважає, що медичний висновок №206 від 25.04.2022 складено без дотримання попередньої процедури направлення та з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вважає, що підстав для складення відносно 

-2-

нього протоколу про адміністративне правопорушення не було. Також вважає, що зазначена у протоколі інформація про керування ним транспортним засобом не відповідає дійсності, оскільки ні факту керування, ні факту зупинки автомобіля встановлено не було, як і наявності ознак наркотичного сп`яніння. На його думку, факт керування ним транспортним засобом сама по собі наявність постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №1596099 за ч.5 ст.121 КУпАП не спростовує, тим більш, що така не набула законної сили, оскільки оскаржена ним у встановленому законом порядку. Він не погоджувався з результатами проведеного відносно нього медичного огляду. Первинний огляд його на стан сп`яніння інспектором поліції не проводився, технічні засоби не використовувалися, висновки інспектор не складав, що свідчить про те, що його огляд на стан сп`яніння в медичному закладі проводився з порушеннями ст.266 КУпАП. Окрім того, вважає неналежним доказом і відеозапис з боді-камери поліцейського, оскільки такий фізично не міг бути записаний на технічний носій при складенні протоколу. Сукупність наведених обставин, на його думку, дають підстави для закриття провадження у справі. Також ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 01.07.2022, посилаючись на те, що про зміст та оскаржуваного рішення дізнався лише 07.07.2022, що перешкодило йому в десятиденний строк подати апеляційну скаргу з належними обґрунтуваннями. 
       Будучи належним чином повідомленим про час та місце  розгляду апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження,  ОСОБА_1  на розгляд справи щодо нього не з`явився, судову кореспонденцію отримував, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв,  а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути клопотання про поновлення строку за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 протягом встановленого законом часу на подання апеляційної скарги, зазначена постанова у встановленому законом порядку не оскаржувалась, об`єктивними поважними причинами це не обумовлено і в апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення цього строку, щодо наявності таких причин, дані відсутні.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 01.07.2022 за відсутності ОСОБА_1 , який був належним чином неодноразово повідомленим про день та час розгляду справи, однак на розгляд справи не з`явився. 
-3-

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 не виявив бажання брати участь у розгляді справи, таким чином реалізувавши право на захист своїх інтересів, щоразу подаючи до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в яких ОСОБА_1 зазначав про обізнаність з призначеними відносного нього судовими засіданнями та клопотав про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи. 
За наведених обставин, судом першої інстанції в повній мірі було забезпечено реалізацію ОСОБА_1 права на захист, оскільки йому було відомо факт складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про його подальше скерування до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, а також про дату, час та місце розгляду судом цього протоколу та надано достатньо часу (з дати складання протоколу до дати розгляду цієї справи по суті), для надання обґрунтованих пояснень та заперечень на вказаний протокол про адміністративне правопорушення.
Проте, ОСОБА_1 не виявив бажання брати участь у розгляді справи, реалізувавши таким чином право на захист своїх інтересів і без поважних причин не оскаржив в установлений  законом строк постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності.
При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції.
Можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, початком строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2022 є день її проголошення, а не момент її надіслання чи отримання копії, і будь-яких підстав вважати, що такий строк ОСОБА_1 пропущено з поважних причин не має. З цих же підстав, наведене в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження посилання на отримання 07.07.2022 копії оскаржуваної постанови, як на причину пропуску строку на оскарження, є необґрунтованим, тим більше, що численні клопотання про відкладення судового розгляду та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, тощо, додатково свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про перебування у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справи, та з хронологією її призначень. 
Той факт, що ОСОБА_1 , не з`явившись без поважних причин на розгляд справи, призначений на 01.07.2022, не виявив бажання довідатись про прийняте рішення за наслідками розгляду справи, а очікував на його отримання, не може бути враховано у даному випадку, як наявність поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
Поряд з тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

-4-

Існування інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 не наведено.
При цьому апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак  такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
Апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст.294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи те, що в апеляційній скарзі та клопотанні ОСОБА_1 не наведено жодних доказів та мотивів про поважність причини, яка б позбавила можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення  такого строку на апеляційне оскарження судового рішення від 01.07.2022. 
При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів клопотання про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження постанови надано не було.
Також, слід зазначити, що при розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку або їх відсутність, і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2022 щодо ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,- відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2022, повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: