Справа № 303/613/2012

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        04 травня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Собослоя Г. Г., Мацунича М. В., 
з участю секретарки судового засідання Жганич К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 7 лютого 2020 року, постановлену суддею Довжанином В.М., 

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з заявою, де заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області /правонаступник Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)/, про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2012 частково задоволено позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з них заборгованості за кредитним договором. Як наслідок, на підставі цього рішення суду банком було отримані два виконавчі листи, які пред`являлися до виконання. 
Так, виконавчий лист Мукачівського міськрайонного суду № 0707/613/2012 від 05.03.2012 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 подано на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А., в результаті чого відкрито виконавче провадження № 59671605 і на даний час знаходиться на виконанні. А виконавчий лист Мукачівського міськрайонного суду № 0707/613/2012 від 05.03.2012 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості пред`являвся на виконання до Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. 
Однак відповідно до запиту AT «Універсал Банк» № 041/19-415 від 06.12.2019 було отримано інформацію з «ВП-спецрозділ від 23.01.2020» про те, що ще 25.12.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (банку), згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», через відсутність у боржниці ОСОБА_1 майна, оскільки із відповідей від реєструючих органів та акта державного виконавця майно на яке можливо звернути стягнення у боржниці відсутнє, а розшук такого не дав результатів. 
Посилався заявник і на те, що під час формування кредитної справи ОСОБА_1 в установі банку не було виявлено відносно неї ані зазначеного виконавчого листа, ані постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, та ці документи на адресу банку з органу державної виконавчої служби не надходили.
Отже, на сьогоднішній час рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області № 0707/613/2012 від 05.03.2012 відносно боржниці ОСОБА_1 не виконуються, виконавчий лист є утраченим і на примусовому виконанні не перебуває.
За наведених обставин банк просив: 1) зобов`язати Мукачівський МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області надати докази про направлення постанови від 25.12.2013 про повернення виконавчого документа стягувачеві щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, згідно з вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», тобто повідомлення про вручення поштового відправлення; 2) поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 0707/613/2012 від 05.03.2012 про стягнення на користь АТ «Універсал Банк» з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору; 3) видати дублікат виконавчого листа у справі № 0707/613/2012 від 05.03.2012 про стягнення на користь АТ «Універсал Банк» з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 лютого 2020 року в задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою АТ «Універсал Банк» подало на неї апеляційну скаргу.
Скарга мотивована тим, що передчасним є висновок місцевого суду про не надання банком доказів утрати виконавчого листа, оскільки безпосередньо у своїй заяві АТ «Універсал Банк» просило суд зобов`язати орган державної виконавчої служби надати докази про направлення банку рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа. На думку апелянта, можливо виконавчий лист і постанова про його повернення не направлялися до банку взагалі або ж були утрачені при пересиланні засобами поштового зв`язку, а тому банк і просив суд зобов`язати відділ ДВС надати відповідні докази про їх направлення стягувачеві. 
Посилався банк і на те, що відмова суду у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання рішення суду, яке набрало законної сили. При цьому відсутність у банку виконавчого листа зумовила з об`єктивних та поважних причин і пропуск строку для пред`явлення його до виконання.
З таких обставин банк просив оскаржену ухвалу суду скасувати, а подану ним заяву задовольнити.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» інші учасники справи не скористалися.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому, на думку колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2012 року, що набрало 20.03.2012 законної сили, позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 204 067,90 грн боргу, а з ОСОБА_1 ще і 1 820 грн судових витрат. У задоволенні решти вимог відмовлено (а.с.45-47). 
Листом за № 041/19-415 від 06.12.2019 АТ «Універсал Банк» звернулося до Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області з проханням повідомити про стан виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області № 0707/613/2021 від 05.03.2012, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 204 067,90 грн та 1 820 грн судових витрат (а.с.56). 
Відповідно до відомостей АСВП у Мукачівському МВ ДВС перебувало виконавче провадження № 35191322 по виконанню виконавчого листа від 29.03.2012 № 2/0707/521/2012, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпастької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 205 887,90 гривень. Так, у цьому виконавчому провадженні старшим державним виконавцем Ярошевським Д.А. було винесено: - 09.11.2012 постанову про відкриття виконавчого провадження; - 23.11.2012 постанову про арешт майна боржниці та оголошення заборони на його відчуження; - 05.06.2013 постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні; - 25.12.2013 постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.53-55,105,106).
Ці самі обставини зазначені і в листі Мукачівського МВ ДВС ПЗМУ Міністрества юстиції (м. Івано-Франківськ) від 06.11.2020 № 2 адресованого Закарпатському апеляційному суду на виконання ухвали цього ж суду від 12.10.2020 про витребування виконавчого провадження № 35191322. Водночас у цьому листі вказано, що відомості з приводу виконання даного виконавчого документа у відділі ДВС відсутні, надати додаткову інформацію по цьому виконавчому провадженню чи копії документів не є можливим, оскільки воно передано до архіву та є знищеним у зв`язку з закінченням строку зберігання, який становить три роки, згідно з пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби від 25.12.2008 (а.с.104). 
Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
З огляду на зміст ч. 1 ст. 11 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.
За приписами ч. 1 ст. 22 Закону від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції діючій на дату винесення постанови про повернення виконавчого провадження стягувачу) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Частиною першою ст. 12 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII (в редакції на дату звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, окрім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Тлумачення цього пункту свідчить про те, що він застосовується тільки до тих виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII; близький за змістом припис був відображений у ч. 2 ст. 24 Закону від 21.04.1999 № 606-XIV).
У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України). Положеннями ст. 23 Закону № 606-XIV, а у Законі № 1404-VIII - положення ст. 12 регулюють питання переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Отже, приписи підпункту 17.4 пункту 1 Розділу XIІІ «Перехідні положення» ЦПК України не суперечать приписам ч. 6 ст. 12 Закону № 1404-VIII, ч. 1 ст. 433 ЦПК України. Зазначені приписи перехідних положень ЦПК України не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 47 постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який утрачений, уважається поданою у межах установленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від якої Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2022 року у справі 34/425 підстав для відступу від цієї позиції не вбачала.
Отож, підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа є закінчення строку, встановленого для пред`явлення його до виконання і незаявлення вимоги про поновлення цього строку.
У цій справі на час відкриття виконавчого провадження № 35191322 (постанова від 09.11.2012) та повернення виконавчого документа стягувачеві (постанова від 25.12.2013) був чинним Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV. Тоді як на час звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання набрав чинності і діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII .
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Перелік причин, які слід уважати поважними, законодавцем не визначено, а відтак суд, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, надає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати в установлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Заразом поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Заявляючи про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, АТ «Універсал Банк» посилалося на його втрату, а також на завершення вказаного виконавчого провадження, про що йому стало відомо лише у січні 2020 року, після звернення у грудні 2019 року до Мукачівського МВ ДВС.
При цьому заявник АТ «Універсал Банк» не пояснив та не обґрунтував із яких причин він як стягувач не цікавився про стан виконання судового рішення протягом майже шести років(!), а саме з часу винесення державним виконавцем 25.12.2013 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу і до часу звернення 06.12.2019 з листом до Мукачівського МВ ДВС про стан виконавчого провадження, які поважні причини завадили банку дізнатися своєчасно та в розмуні строки, з урахуванням принципу добросовісності й обов`язку сумлінно користуватися своїми правами (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, ч. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV; ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII) про стан виконання судового рішення.
На переконання колегії суддів, отримання стягувачем АТ «Універсал Банк» у січні 2020 року інформації про завершення ще в грудні 2013 року даного виконавчого провадження, тобто аж через майже шість років після винесення постанови про повернення стягувачу виконавчого документа, та за відсутності при цьому будь-яких відомостей про вжиття банком (заявником) заходів, які б свідчили про його зацікавленість у виконанні рішення суду на його користь, не є поважною причиною для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання.
Отже, апеляційний суд доходить висновку, що заявник не довів належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами свої вимоги, які не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», заява № 4909/04, рішення ЄСПЛ від 10.02.2010, § 58).
Недоліки вирішення місцевим судом даної справи носять характер формальних міркувань та не впливають на правильність і справедливість постановленої судом першої інстанції ухвали. 
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтується на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржена ухвала місцевого суду є законною й обґрунтованою та підстав для її зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 102 грн (а.с.88) слід покласти на апелянта-заявника АТ «Універсал Банк». 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 7 лютого 2020 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 травня 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді