Ухвала
 
22 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 200/16898/13
провадження № 61-15887св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Дніпропетровська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин «Дозвілля»,
третя особа - реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у складі колегії суддів: 
Лаченкової О. В., Городничої В. С., Петешенкової М. Ю., до якої включено скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2013 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Дозвілля» (далі - ТОВ «Магазин «Дозвілля»), третя особа - реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Дніпропетровське МУЮ), про визнання права власності.
Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано право власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення ІІ площею 153,6 кв. м, приміщення ІІІ площею 15 кв. м, всього площею 168,6 кв. м.
Визнано право власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення ІІ площею 153,6 кв. м, приміщення ІІІ площею 15 кв. м, всього площею 168,6 кв. м, таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом.
Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 квітня 2014 року виправлено описку в рішенні цього ж суду від 19 грудня 2013 року 
у спосіб зазначення найменування приміщень «приміщення І площею 15 кв. м, приміщення ІІ площею 153,6 кв. м» замість «приміщення ІІ площею 153,6 кв. м, приміщення ІІІ площею 15 кв. м».
Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Дніпровська міська рада оскаржила його в апеляційному порядку.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2021 року Дніпровській міській раді поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року та відкрито апеляційне провадження у справі.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 рокуапеляційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено.
Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року скасовано.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У вересні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Касаційна скарга, крім іншого, мотивована тим, що апеляційний суд необґрунтовано поновив строк на апеляційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року. Таким чином, ухвала Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2021 року про відкриття апеляційного провадження є незаконною, водночас апеляційний розгляд справи відбувся неправомірно.
Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції. Цією ж ухвалою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
Разом з цим, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 2-3887/2009 (провадження 
№ 61-17369св20) за позовом ОСОБА_3 до Львівського міського відділу Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, Львівського міського управління земельних ресурсів про визнання права власності на спадщину.
Передаючи вказану справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів виходила з того, що існують різні підходи щодо застосування норм ЦПК України та ГПК України у відповідній редакції, якими визначаються строки апеляційного оскарження судових рішень, ухвалених до 15 грудня 2017 року: 
в одних випадках суди застосовують процесуальні норми, які були чинними станом на момент ухвалення судом першої інстанції судового рішення, в інших - визнають, що застосуванню підлягають процесуальні норми в редакції, яка діяла безпосередньо перед набранням чинності ЦПК України та ГПК України в новій редакції на підставі Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» 
№ 2147-VІІІ.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 березня 2021 року прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_3 до Львівського міського відділу Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, Львівського міського управління земельних ресурсів про визнання права власності на спадщину за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 
29 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року (провадження № 14-36цс21).
Процесуальне питання, яке підлягає вирішенню в цій справі, є подібним до питання, переданого на вирішення Великої Палати Верховного Суду в справі 
№ 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21).
У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) 
у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду 
в касаційному порядку.
Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження 
у справі № 200/16898/13.
Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 200/16898/13 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                  В. І. Крат 
 
Судді:                                                                            Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук