КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа№753/22286/20                                                                                 головуючий у І інстанції: Котвицький В.Л.
провадження 22-ц/824/4619/2021                                                    доповідач в апеляційній інстанції: Сліпченко О.І.

 
ПОСТАНОВА
Іменем України
17 травня 2022 року                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Суханової Є.М., Сушко Л.П.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування,-
 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 17 жовтня 2019 року приблизно о 13 год. 50 хв. по вул. Васильківській (в районі будинку №34 ) сталась ДТП за участі транспортного засобу Range Rover                      д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу ТОУОТА                   д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 .
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 03 грудня                  2019 року зазначена ДТП відбулась з вини водія ОСОБА_2 , за що остання була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ТОУОТА                          д.н.з. НОМЕР_2 , на момент настання ДТП була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі НАСК «Оранта») за полісом серії АМ № 9824989. 
ОСОБА_1 виконав свої  обов`язки  визначені  Законом  України  «Про   обов`язкове рахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для учасників ДТП.
У подальшому позивач подав страховику заяву про виплату страхового відшкодування в порядку передбаченому ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової  відповідальності власників наземних транспортних засобів» та надав пакет документів необхідних для отримання страхового відшкодування.
Вказував, що страховик не направив свого представника для огляду автомобіля.
Позивач звернувся до спеціалізованої установи де транспортний засіб перебуває на сервісному обслуговуванні. Відповідно до рахунку від 25 листопада 2019 року відновлювальна вартість ремонту складає 57 439.45 грн.
26 листопада 2019 року був проведений огляд транспортного засобу відповідачем. 
02 березня 2020 року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 5662,99 грн.
Не погоджуючись з розрахунком страхового відшкодування позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у сумі 49 776,46 грн.
 
Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.
Посилається на те, що страховиком не було направлено свого представника для огляду транспортного засобу та визначення розміру збитків.
Зауважує, що в протоколі огляду складеному відповідачем не внесені всі наявні пошкодження транспортного засобу. 
Зазначає, що місцевий суд помилково послався на положення цивільного законодавства, щодо можливості стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і виплаченими відшкодуванням із винуватця ДТП. 
У відзиві на апеляційну скаргу, представник НАСК «Оранта» погоджується із висновками місцевого суду, що належна позивачу сума відшкодування була сплачена у відповідності до норм чинного законодавства, доводи позивача відхиляє. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами;
1)                 письмовими, речовими і електронними доказами;
2)                 висновками експертів
3)                 показань свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.
 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження розміру завданих збитків.
Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.
 
Судом першої інстанції встановлено, що 17 жовтня 2019 року сталось ДТП за участю транспортного засобу RangeRover д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу ТОУОТА д.н.з. НОМЕР_2  під керуванням ОСОБА_2 
RangeRoverд.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 .
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 03 грудня              2019 року ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України
Цивільно - правова відповідальність водія автомобіля ТОУОТА д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована за полісом серії НОМЕР_3 в НАСК «Оранта».
Відповідно до рахунку від 25 листопада 2019 року ТОВ «ВІДІ-Пауер», яка здійснює сервісне обслуговування та ремонт транспортних, відновлювальна вартість ремонту транспортного засобу RangeRoverскладає 57 439,45 грн. 
Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального рем онту із врахуванням фізичного зносу складає - 7662,99 грн. 
За мінусом  франшизи 2000 грн. страхове відшкодування склало - 5662,99 грн, яке виплачене позивачу.
 
За вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п. 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Згідно п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти».
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на потерпілого покладено наступні обов`язки: п. 33.3. статті 33 Закону зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів); п. 33-1.1. статті 33-1 сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально».
Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок дій страховика та потерпілого для здійснення страхового відшкодування:
Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
 
Місцевий суд вірно зазначив, позивачем на підтвердження спірної суми був наданий рахунок від 25 листопада 2019 року ТОВ «ВІДІ-Пауер», однак вказане підприємство не являється суб`єктом оціночної діяльності. 
Посилання відповідача на те, що ним було досягнуто домовленість із страховиком, щодо визначення розміру відшкодування на підставі документів наданих підприємством, яке надає послуги з ремонту пошкодженого автомобіля, не підтверджено належними доказами. 
При цьому, відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий мав право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, враховуючи, що страхова не організувала огляд пошкодженого транспортного засобу у строк до 10 робочих днів, однак вказаних дій здійснено ОСОБА_1 не було.
Належних доказів на спростування Висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 18 лютого 2020 року позивачем надано не було.
Крім того, не заслуговують на увагу доводи апелянта спрямовані на те, що його автомобіль не було оглянуто, оскільки вони спростовуються протоколом огляду від                        26 листопада 2019 року, який підписаний ОСОБА_1 , що також спростовує, що в протокол не внесені всі наявні пошкодження транспортного засобу.
Колегія суддів враховує, що страховик дійсно направив свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків поза встановленим законом строком 10 днів, однак потерпілий не скористався правом самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, а відтак єдиним доказом вартості матеріального збитку являється Висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 18 лютого 2020 року, який позивачем спростовано не було.
З огляду на вищевикладене, підстави для задоволення позову відсутні.
При цьому, варто зауважити, що слушними є доводи апеляційної скарги з приводу необґрунтованого посилання суду першої інстанції на можливість стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і виплаченими відшкодуванням із винуватця ДТП, оскільки в даному випадку спір виник, щодо суми страхового відшкодування, яка повинна була б бути покладена на страховика, в разі наявності належних доказів на підтвердження її розміру. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір прийшов до вірного висновку, щодо відмови в задоволенні позовних вимог, однак частково невірно визначив мотиви відмови, пославшись на можливість стягнення спірних сум із винуватця ДТП. 
При цьому, доводи на підтвердження позовних вимог не знайшли свого підтвердження, тому підстав для задоволення позову не вбачається. 
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено «17» травня 2022 року.
 
                                                                                           О.І. Сліпченко 
 
Є.М. Суханова
                                                                                                        Л.П. Сушко