Номер провадження: 22-ц/813/400/22 
Справа № 511/1347/21
Головуючий у першій інстанції Іванова О. В.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді: Цюри Т.В., 
суддів Комлевої О.С., Сегеди С.М.,
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Органюк Юрія Юрійовича на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 липня 2021 року на дії приватного виконавця по цивільній справі за скаргою адвоката Органюк Юрія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - Органюк Юрій Юрійович звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області зі скаргою до Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 1-3).
08 липня 2021 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області у задоволенні скарги адвоката Органюк Юрія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовлено (а.с.25-29).
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - Органюк Юрій Юрійович подав апеляційну скаргу (а.с.33-35).
24 вересня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору (а.с.52).
01 жовтня 2021 року апелянтом направлено до Одеського апеляційного суду квитанцію про сплату судового збору (а.с.55).
04 жовтня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду відкрито провадження у справі (а.с.59).
25 жовтня 2021 року Одеським апеляційним судом отримано відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на апеляційну скаргу. У поданому відзиві товариство повідомляє, що виконавчі листи по справі, після розгляду справи №511/1041/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором, знаходились у справі тому дублікати вказаних виконавчих листів видано не було. В свою чергу ,як зазначає товариство, судом після заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні було надіслано на адресу нового стягувача (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп») виконавчі листи по справі зі строком пред`явлення до 05 грудня 2021 року. З огляду на вказане, стягувач звернувся до Привтаного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» вважає оскаржувану ухвалу такою, що постановлена відповідно до діючого законодавства та просить суд апеляційну скаргу адвоката Органюк Юрія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.07.2021 року залишити без змін (а.с.62-63).
29 жовтня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 20 січня 2022 року о 14 год 00 хв. (а.с.72).
У зв`язку з перебуванням судді Сегеди С.М. у відпустці з 04 січня 2022 року по 04 лютого 2022 року судове засідання було перенесено на 26 травня 2022 року о 14 год 40 хв (а.с.82-83).
В судове засідання, призначене на 26.05.2022 року сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідковим листом про сповіщення щодо призначення дати судового засідання по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується довідковим листом та зворотніми повідомденнями про отримання судових повісток, які містяться в матеріалах справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).   Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. діяв законно та обґрунтовано, зважаючи на те, що виконавче провадження було відкрито на підставі оригіналу виконавчого листа, у відповідності до відповідних рішень суду з вірним зазначенням як особи боржника так і стягувача, строк пред`явлення якого до виконання не сплив.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.08.2014 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 272313,22грн. було задоволено. На користь ПАТ КБ "Надра" з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором № ОД11/10/2007/840-К/229 від 18.10.2007 року станом на 07.03.2014 року в сумі 29006,83 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 272313,22 грн., яка складається із: заборгованість по тілу кредиту - 23520,20 доларів США, що еквівалентно 220805,29 грн.; заборгованість по відсоткам - 1770,15 доларів США, що еквівалентно 16617,99 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 735,88 доларів США, що еквівалентно 6908,37 грн.; заборгованість по комісії - 180,60 доларів США, що еквівалентно 1695,45 грн.; штраф за порушення виконання умов договору - 2800,00 доларів США, що еквівалентно 26286,12 грн. Також, в рівних частках стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору у сумі 2723,13 грн.
Надалі, рішенням апеляційного суду Одеської області від 10.12.2015 року по справі 511/1041/14-ц, апеляційну скаргу ОСОБА_4 було задоволено частково, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 серпня 2014 року змінено й ухвалено нове рішення. Резолютивну частину рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 серпня 2014 року викладено в наступній редакції, а саме: стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № ОД11/10/2007/840-К/229 від 18.10.2007 року в розмірі 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 23520,20 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 220805,29 грн., за відсотками за користування кредитом - 1770,15 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 16617,99 грн., пеня за прострочення сплати кредиту за період з 07 березня 2013 року по 06 березня 2014 року - 735,88 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 6908,37 грн., за комісією - 180,60 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1695,45 грн., штраф за порушення виконання умов договору 2800,00 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 26286,12 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», заборгованість за кредитним договором в розмірі 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 23520,20 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 220805,29 грн., за відсотками за користування кредитом - 1770,15 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 16617,99 грн., пеня за прострочення сплати кредиту за період з 07 березня 2013 року по 06 березня 2014 року - 735,88 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 6908,37 грн., за комісією - 180,60 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1695,45 грн., штраф за порушення виконання умов договору 2800,00 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 26286,12 грн.
Загальна сума заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором за кредитним договором № ОД11/10/2007/840-К/229 від 18 жовтня 2007 року становить 29006,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 272313,22 грн.
В решті рішення суду першої інстанції від 07.08.2014 року залишено без змін.
В подальшому, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2018 року по справі №511/1041/14-ц (провадження № 61-14318 св 18) касаційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково.
Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 серпня 2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та солідарного стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 комісії та штрафу було скасовано.
У задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення штрафу у розмірі 2 800 доларів США, що еквівалентно 26 286,12 грн, та комісії у розмірі 180,60 доларів США, що еквівалентно 1 695,45 грн, відмовлено. В іншій частині судові рішення залишено без змін.
Надалі, відповідно до ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.01.2021 року по цивільній справі №511/1041/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 за кредитним договором було замінено сторону стягувача у виконавчому листі про стягнення заборгованості з Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» як вибулої сторони на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Одночасно вказаною ухвалою було відмовлено в видачі дублікатів виконавчих листів, оскільки стягувач із заявою до суду про видачу виконавчих листів по справі не звертався, а тому відповідно, виконавчі листи судом не видавались та на час розгляду справи судом (станом на 18.01.2021р.) знаходилися в матеріалах справи, в зв`язку з чим, відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа. 
Апеляційний суд наголошує, що вказана ухвала суду не оскаржена та набрала законної сили.
Більш того, згідно цивільної справи № 2/511/1041/14-ц, провадження № 6/511/25/21 та відповідно до ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.04.2021 року про видачу дублікату виконавчого листа було відмовлено у повному обсязі з посиланням на те, що оригінал виконавчого листа не втрачений, а знаходиться в матеріалах справи, тому суд не вбачав законних підстав для задоволення вимог директора ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» Скребець О.С. про видачу дублікату виконавчого документу. Цією ж ухвалою судом було зазначено, що оскільки строк пред`явлення виконавчих листів про стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , оригінали яких знаходяться в матеріалах цивільної справи №511/1041/14, на теперішній час не сплинув (спливає 05.12.2021), то, відповідно, поновленню він не підлягає.
В свою чергу, апелянт вказує, що при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець діяв протиправно, так як виконавчий лист виданий Роздільнянським районним судом Одеської області саме на користь ПАТ КБ «Надра», відносно якого, як зазначає апелянт, НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензій та його ліквідацію. Тому, апелянт вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, адже сторону стягувача замінено 18 січня 2021 року ,а виконавчий лист на підставі якого відкрито виконавче провадження, виданий 14 травня 2021 року, тобто, як зазначає апелянт, після переходу прав та обов`язків до нового кредитора.
Апеляційний суд, відхиляючи вказані доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Статтею 18 ЦПК України визначено: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
Так, згідно ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Як вбачається з матеріалів справи, сторону стягувача у справі було замінено ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 січня 2021 року.
Відповідно до ч.1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Вказана норма передбачає як заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником так і заміну боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а отже може бути проведена на будь-якій стадії процесу, що узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року по справі №6-1355/10, а відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, первісний стягувач - ПАТ КБ «Надра» набув право вимоги у зв`язку із прийняттям судового рішення про стягнення боргу за кредитним договором, після чого судом видано виконавчі листи. Отже, після заміни сторони стягувача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло всіх прав, які належали первісному стягувачу, зокрема, право вимоги у даній справі, за виданими виконавчими листами.
Тому, судом першої інстанції ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» рекомендованим листом було надіслано оригінали трьох виконавчих листів відносно кожного боржника, що підтверджується відповідним листом № 511/1041/14-ц/3324/2021 від 14.05.2021р. 
Як встановлено судом першої інстанції, 15.06.2021р. на адресу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. надійшла заява про відкриття виконавчого провадження від ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» разом з вищезазначеним виконавчим листом на ім`я боржника ОСОБА_1 та копією ухвали Роздільнянського районного суду від 18.01.2021р., якою замінено сторону стягувача.
Судом також встановлено, що у виконавчому листі, останній датований 05.12.2018року у відповідності до остаточного рішення суду, зазначені сторони по справі у відповідності до учасників провадження: позивача та відповідачів, зазначений строк набрання рішенням законної сили та строк пред`явлення листа до виконання, а також наявна дата 14.05.2021р., яка свідчить про дату видачі вказаного виконавчого документу. Вказаний виконавчий документ повністю відповідає вимогам законодавства, які передбачені для вказаних документів. Підстави для видачі дублікату виконавчого листа при наявності його оригіналу та внесення у нього будь-яких виправлень, судом встановлено не було, що підтверджується відповідними ухвалами суду.
Приватний виконавець, на виконання вимог статей 2, 3, 4, 12, 13, 15, 18, 24, 25, 26, 27, 28 Закону України «Про виконавче провадження» 15.06.2021 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №65820433), копія якої була направлена сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією.
Так, оскільки предметом вказаної скарги є виключно правомірність приватного виконавця під час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Зокрема, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Вищевказаний Закон та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом МЮ № 512/5 від 02.04.2012р., яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 (надалі Інструкція) визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 5 статті 15 Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Окрім того, пунктами 12 та 13 П Розділу Інструкції передбачено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.
З огляду на вказане, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що діючим процесуальним законодавством не передбачено видачу нового або дублікату виконавчого листа судом у разі заміни сторони виконавчого провадження. А також, погоджується із тим, що у випадку наявності оригінала виконавчого документу та здійснення судом заміни сторони виконавчого провадження, новий (або дублікат) виконавчого листа не видається, а підставою для відкриття виконавчого провадження виконавцем в даному випадку є заява стягувача про примусове виконання рішення, оригінал виконавчого листа та ухвала суду про заміну сторони виконавчого провадження.
З огляду на вищевикладене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП],§ 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Органюк Юрія Юрійовича на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 липня 2021 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 липня 2021 року на дії приватного виконавця по цивільній справі за скаргою адвоката Органюк Юрія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження-  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 06 червня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду                  Т. В. Цюра

С. М. Сегеда

О. С. Комлева