КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 756/13647/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6015/2022
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
29 червня 2022 року                                                                                                           м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                              
                                         при секретарі      Кузьмич Р.Р.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Тихої О.О.,-      
     встановив:
 
У вересні 2021 року ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» звернулося до суду із названим позовом.
17 листопада 2021 року ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» подало заяву про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року позовну заяву ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» до ОСОБА_1  про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, залишено без розгляду.
Заяву представника відповідача - адвоката Лисенко Ганни Олександрівни про стягнення з ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 грн залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права,  просить ухвалу суду в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» зазначив, що ухвала суду першої інстанції законна та обґрунтована.
У судовому засіданні  представник ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» проти апеляційної скарги заперечив.
ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Залишаючи заяву представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу без задоволення, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів, які б свідчили про зловживання стороною позивача процесуальними правами, або, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду. 
Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими чи недобросовісними та свідчать про зловживання процесуальними правами.
Обґрунтовуючи подану заяву, представник ОСОБА_1 зазначила, що позивач подав до суду первісний позов по суті безпідставний, намагався приховати під заявою про збільшення позовних вимог зміну предмета позову, що свідчить про необґрунтованість дій. 
Під час розгляду справи відповідач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн, з яких 8 000 грн за підготовку та подання відзиву на позов, 3 000 грн за участь адвоката у судовому засіданні. 
Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Суд першої інстанції правильно вважав, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження зловживання позивачем процесуальними правами чи вчинення необґрунтованих дій.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем подано по суті безпідставний позов, колегія суддів відхиляє, оскільки статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 17 грудня 2021 року постановлена з додержанням норм матеріального та  процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-  
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 04 липня 2022 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                                  Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                                   С.В. Кулікова

 
                                                                                                                              С.Г. Музичко