ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16089/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Федотова І.В., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування припису, -
ВСТАНОВИЛА:
У липні 2020 року позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, яким просив визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 27 січня 2020 року № 65.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції не встановив період діяльності ПАТ "Київенерго" та початок діяльності КП "Київтеплоенерго", судом не надано оцінки тому, що на час прийняття на облік лічильника не існувало нормативно-правового акту, що регламентував вимоги до встановлення таких лічильників, судом не прийнято до уваги і не надано оцінку тому, що лічильник не забезпечує коректний облік спожитої теплової енергії мешканцями квартири, суд не надав оцінку акту обстеження від 24 січня 2020 про обстеження житлового будинку, який підтверджує що система опалення будинку не дозволяє встановлювати саме вузли розподільчого обліку, а передбачає можливість встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії на кожному опалювальному приладі квартири.
Апелянт додатково зазначив, що судом першої інстанції не досліджено жодного доказу наданого КП "Київтеплоенерго", що містяться в матеріалах справи та не надано належної оцінки позиції позивача щодо неможливості врахування показань вузла розподільного обліку теплової енергії у квартирі.
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить залишити її без задоволення оскільки вузол обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення прийнятий на комерційний облік 16 травня 2018 року, водночас зміна виконавця комунальної послуги передбачає лише передачу новому виконавцю актів про прийняття вузлів розподільного обліку на абонентський облік, без проведення повторного прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку, який раніше був прийнятий на абонентський облік.
Додатково зазначив, що порядком №829 не передбачено зняття з обліку лічильників споживачів, встановлення яких було погоджено та які були взяті на абонентський облік, як і не передбачено повторне прийняття на абонентський облік вузлів розподільного обліку прийнятих на абонентський облік як до так і під час дії порядку №829.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшла скарга ОСОБА_1 від 29 листопада 2019 року (вх. Г-5555 від 03.12.2019) щодо порушень КП "Київтеплоенерго" законодавства про захист прав споживачів.
На підставі вищевказаної скарги, за погодженням Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 17 грудня 2019 року № 3631-06/54309-03, наказу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 09 січня 2020 року №  53, направлення на проведення заходу від 09 січня 2020 року № 27, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві здійснено позаплановий захід (перевірку)  КП "Київтеплоенерго".
За результатами перевірки складено акт від 24 січня 2020 року № 53-1, в якому зафіксовано порушення абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
24 січня 2020 року ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві винесено припис № 65 про усунення порушень вимог законодавства за зверненням гр. ОСОБА_1 , яким приписано: 
1) КП "Київтеплоенерго" нарахувати плату за опалення в період 2019-2020 років з урахуванням показань вузла розподільного обліку теплової енергії; 
2) про виконання припису та вжиті заходи надати інформацію Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві з документальним підтвердженням до 21 лютого 2020 року з підтвердженням проведення перерахунку в опалювальному періоді 2019-2020 років з урахуванням показань вузла розподільного обліку теплової енергії, встановленого у квартирі АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з оскаржуваним приписом про усунення порушень вимог законодавства позивач звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що КП "Київтеплоенерго" порушено абз. 2 п. 10 Правил № 630 відповідно до якого справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регламентуються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року № 877-V.
Відповідно до пп. 8 п. 4 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 квітня 2017 року № 209, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, зокрема, у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння), зокрема, перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг; проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону; накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів; сприяє реалізації в Україні Керівних принципів для захисту інтересів споживачів, прийнятих Генеральною Асамблеєю ООН 09 квітня 1985 року.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Як встановлено судом Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України листом від 17 грудня 2019 року № 3631-06/54309-03 погоджено проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині захисту прав споживачів Головним управління Держпродспоживслужби в м. Києві на підставі звернення фізичної особи про порушення її законних прав суб`єктом господарювання КП "Київтеплоенерго".
На підставі наказу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 09 січня 2020 року № 53, направлення на проведення заходу від 09 січня 2020 року № 27, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві здійснено позаплановий захід (перевірку)  КП "Київтеплоенерго"
Як вже зазначалося вище, за результатами перевірки позивача складено акт від 24 січня 2020 року № 53-1, яким зафіксовано порушення КП "Київтеплоенерго" абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Також Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві видано припис від 24 січня 2020 року № 65.
Обґрунтовуючи протиправність припису, позивач посилається на те, що встановлення у будинках з вертикальною схемою вузлів розподільного обліку може призвести до неможливості коректного обліку та розподілу теплової енергії між споживачами, а тому враховуючи що у будинку по АДРЕСА_1, має місце вертикальна схема системи централізованого опалення, то є необхідність встановлення у квартирі приладів - розподілювачів теплової енергії на всіх радіаторах опалення, які є у наявності в квартирі.
В обґрунтування зазначених обставин посилається на акт обстеження від 24 січня 2020 року складений головним інженером  КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" начальником ЖЕД № 319 "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" та заступником начальника районного відділення збуту №6 СП "Енергозбут" КА "Київтеплоенерго".
Відповідно до пп. пп. 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII, вузол обліку - це комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності).
Вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.
Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).
Відповідно до абз. 2 п. 9 Правил № 630 квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.
Відповідно до абз. 2 п. 10 Правил № 630 справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
Аналогічні норми містяться і в Типовому договорі про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Згідно з приписами абз. 5 п. 15 Правил 630 передбачено, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.
Отже не допускається справляння плати за нормативами споживання у разі, якщо наявні квартирні засоби обліку. Виключенням з цього правила є лише випадок, коли такий засіб обліку має несправності.
Відповідно до пп. 5 п. 29 Правил № 630 споживач має право на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік.
Такому праву споживача кореспондує обов`язок виконавця забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку (пп. 9 п. 32 Правил № 630).
Процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, інформацію, яка має бути зазначена в акті обстеження внутрішньобудинкової системи опалення для визначення можливості встановлення вузлів розподільного обліку, критерії визначення економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах визначено Порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829  (далі - Порядок № 829).
Відповідно до п. 6 Порядку № 829 технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.
Відповідно до п. 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах.
Відповідно до п. 10 Порядку оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку / приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.
Вузол розподільного обліку теплової енергії встановлюється за межами приміщення у будівлі із забезпеченням доступу для зняття показань засобів вимірювальної техніки. При встановленні вузла розподільного обліку теплової енергії забезпечується захист від несанкціонованого втручання в його роботу.
Колегія суддів звертає увагу, що Порядок № 829 набрав чинності 24 жовтня 2018 року, тому положення та вимоги Порядку № 829 мають застосовуватися до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії. Норми Порядку № 829 застосовуються з моменту чинності Порядку та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Як вбачається з акта прийняття на комерційний облік вузла обліку теплоенергії для потреб опалення окремого приміщення від 16 травня 2018 року, засіб обліку Gross (лічильник теплоенергії ОСОБА_1 ) взято на комерційний облік та допущено до експлуатації.
Крім того, слід зазначити, що Порядок № 829 не передбачає зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цим Порядком, та не встановлює заборони щодо врахування показників по таким лічильникам, які надаються споживачами.
Також, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку та відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829.
Суд акцентує увагу і на тому, що процедура прийняття на абонентський облік вузлів комерційного обліку та вузлів розподільного обліку теплової енергії та водопостачання регламентується Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 жовтня 2018 року № 270 (далі - Порядок № 270).
Відповідно до п. 12 розділу ІІІ Порядку № 270 не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії), який раніше був прийнятий на абонентський облік, в приміщенні реконструйованої, капітально відремонтованої будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії).
Порядком № 270 не визначено підстав для зняття з комерційного обліку засобів обліку теплової енергії.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що у КП "Київтеплоенерго" були відсутні правові підстави для зняття з обліку індивідуального лічильника гр. ОСОБА_1 , який був погоджений та взятий на облік.
Водночас позивачем доказів несправності квартирного засобу обліку, встановленого у гр. . ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 до суду не надано, відтак відсутні підстави для справляння плати за нормативами (нормами) споживання. 
Отже обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що КП "Київтеплоенерго" порушено абз. 2 пункту 10 Правил № 630 відповідно до якого справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил.
Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції не встановлено період діяльності пат "Київенерго" та початок діяльності КП "Київтеплоенерго", що призвело до невірного встановлення обставин, то колегія суддів зазначає наступне,
Як зазначено апелянтом в апеляційній скарзі з 01 травня 2018 року КП "Київтеплоенерго" набуло статусу теплопостачальної організації та здійснює нарахування за надані послуги з централізованого опалення. Водночас під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до акта прийняття на комерційний облік вузла обліку теплоенергії для потреб опалення окремого приміщення від 16 травня 2018 року, засіб обліку Gross (лічильник теплоенергії ОСОБА_1 ) взято на комерційний облік та допущено до експлуатації, що свідчить про помилковість доводів апелянта.
Також колегія суддів звертає увагу, що посилання апелянта на акт обстеження житлового будинку від 24 січня 2020 року не спростовує факту прийняття 16 травня 2018 року на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб окремого приміщення, та не може слугувати підставою для зняття відповідного лічильника з обліку.
Відповідно до висновків Верховного Суду викладених в постанові від 02 листопада 2021 року по справі №756/2361/20 зміна законодавцем технічних вимог щодо порядку встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії (квартирних лічильників) не є підставою для встановлення споживачем нового обладнання для обліку тепла, за умови, що таким споживачем до прийняття нового Порядку № 829 вже встановлено індивідуальний вузол розподільчого обліку теплової енергії.
На думку колегії суддів доводи апелянта про те, що на момент встановлення вузла обліку діяли ДБН В.2.5-67:2013 "Опалення, вентиляція та кондиціонування", ДБН В.3.2.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт", а тому підлягали застосуванню, є помилковими, оскільки ДБН В.2.5-67:2013 "Опалення, вентиляція та кондиціонування" чинні з 01 січня 2014 року, а ДБН В.3.2.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт", чинні з 01 січня 2010 року, водночас відповідно до скарги ОСОБА_1 будинок по АДРЕСА_3 зданий в експлуатацію в 1999 році.
ДБН В.2.5-67:2013 "Опалення, вентиляція та кондиціонування" підлягають застосуванню при новому будівництві, реконструкції, термомодернізації, капітальному ремонті та технічному переоснащені існуючих систем опалення та внутрішнього теплопостачання, вентиляції, повітряного опалення, кондиціонування та охолодження повітря у приміщеннях будівель і споруд різного призначення.
ДБН В.3.2.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт" підлягає застосуванню під час реконструкції та капітального ремонту, водночас матеріали справи не містять інформації щодо проведення реконструкції чи капітального ремонту будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
З огляду на все вищевикладене, та беручи до уваги норми ч. ч. 7, 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування припису від 24 січня 2020 року № 65.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий суддя                                                                                Н.М. Єгорова

Судді                                                                                                      І.В. Федотов

                                                                                                              Є.В. Чаку