ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року	Львів	Справа № 380/2834/21 пров. № А/857/2866/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В, 
суддя                                                     Запотічний І.І.     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1 (7 прикордонний Карпатський  загін) Державної прикордонної служби України  на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2021 року (головуючий суддя Сподарик Н.І., м. Львів) у справі №380/2834/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
03.03.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання до вчинення дій, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині невиплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби (28.10.2017), та на час звільнення із військової служби (28.11.2017) у розмірі посадового окладу та окладу за військовим званням; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 28.11.2017, у розмірі посадового окладу та окладу за військовим званням; визнати протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст.15 Закону України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, з відрахуванням раніше проведених виплат; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у липні 2016 року та у серпні 2017 року, передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у липні 2016 року та у серпні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.      
Позов обґрунтовує тим, що наказом начальника 7 прикордонного Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.10.2017 № 272-ос прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас на підставі п. «а» п. 1 ч. 6  ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Вважає, що як під час проходження військової служби, так і звільнення з неї, грошове забезпечення йому виплачено у розмірі меншому ніж законодавчо визначено. Позивач зазначив, що станом на 28.10.2017 безперервна календарна вислуга років військової служби становила 15 років. Відповідно до Додатку 25 до Постанови № 1294 для військовослужбовців встановлено одноразовий додатковий вид грошового забезпечення винагороду за тривалість безперервної військової служби (посадовий оклад і оклад за військовим званням) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби, зокрема: 1 за 15 років. Проте, всупереч зазначеному відповідач не виплатив позивачу винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби. Крім цього, зазначив, що при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні не включено щомісячну додаткову грошової допомоги при звільненні не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошової забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справи та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», яку позивач отримував щомісячно з 01.01.2016 по день виключення із списків особового складу відповідача. Також зазначив, що відповідачем не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, при здійсненні нарахування та виплати допомоги на оздоровлення у 2016 та 2017 роках.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині невиплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби (28.10.2017) та на час звільнення із військової служби (28.11.2017) у розмірі посадового окладу та окладу за військовим званням. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 28.11.2017, у розмірі посадового окладу та окладу за військовим званням. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст.15 Закону України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, з відрахуванням раніше проведених виплат. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у липні 2016 року та у серпні 2017 року, передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у липні 2016 року та у серпні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889  з урахуванням виплачених сум.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, який у своїй скарзі просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити повністю в задоволенні позову. Вказує, що відповідно до  постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України та додатку 25 до  постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294  позивачу нараховувалась та виплачувалась надбавка за кваліфікацію та винагорода за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби відповідно до вимог законодавства. Зазначив, що відповідно до п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.
У відповідності до частини першої   статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України   (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Наказом начальника 7 прикордонного загону Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.10.2017 №272-ос прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас на підставі п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.1 ч. 6  ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»  з урахуванням п.п. «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом 2 ч.3  ст.23 цього Закону) п.1 ч.8  ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Наказом начальника 7 прикордонного загону Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.11.2017 №308-ос позивача виключено зі списків особового складу, усіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.11.2017.
Представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) із запитами від 18.05.2020 про надання інформації та документів, у якому серед іншого просив надати довідку про нараховане та фактично виплачене грошове забезпечення із зазначенням видів та дати його виплати позивачу при звільненні, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення.
У відповідь на цей запит ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) надав запитувані документи.
Як вбачається із витягу із послужного списку, ОСОБА_1 призваний на військову службу з 28.10.2002 та проходив її безперервно до виключення із списків особового складу відповідно до наказу начальника 7 прикордонного Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.11.2017 №308-ос.
Станом на 28.11.2017 безперервна календарна вислуга років військової служби позивача становила 15 років.
Відповідно до наказу №308-ос від 28.11.2017 позивачу належала до виплати одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби. Однак, при обчисленні такої не враховано щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.
Також, відповідно до карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016-2017 роки вбачається не включення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889  до складу допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017 роках.                    
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України  «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»  №1294 від 07.11.2007 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.
Додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України  «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»  № 1294 від 07.11.2007 встановлено такий одноразовий додатковий вид грошового забезпечення як винагорода за тривалість безперервної військової служби залежно від тривалості безперервної календарної військової служби: 1 посадовий оклад і оклад за військовим званням за 15 років, 1,5 посадових оклади і оклади за військовим званням за 20 років, 2 посадових оклади і оклади за військовим званням за 25 років, 2,5 посадових оклади і оклади за військовим званням за 30 років, 3 за 35 років і кожні наступні 5 років.
На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України Адміністрація державної прикордонної служби України затвердила «Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» від 20.05.2008 № 425. Згідно з підпунктом 3.25.1 вказаної Інструкції військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби, зокрема в таких розмірах: за 15 років безперервної календарної військової служби у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням; за 20 років безперервної календарної військової служби у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням; за 25 років безперервної календарної військової служби у розмірі 2 посадових окладів та окладів за військовим званням.
Відповідно до витягу з послужного списку позивача, останній призваний на військову службу 28.10.2002 та проходив таку безперервно до 28.11.2017. Станом на 28.11.2017 тривалість безперервної календарної військової служби позивача становила 15 років.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до особистої картки грошового забезпечення позивача за 2017 рік, інформація щодо виплати позивачу винагороди за тривалість 15 річної безперервної військової служби у розмірі посадового окладу і окладу за військовим званням, відсутня. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що відповідач безпідставно не виплатив позивачу винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби (28.10.2017) у розмірі посадового окладу та окладу за військовим званням.
Щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої  постановою КМУ від 22.09.2010 №889, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно витягу з наказу начальника 7 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 28.11.2017 №308-ос позивачу належала до виплати одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби. З наданих відповідачем документів вбачається, що до складу грошового забезпечення з якого позивачу було здійснено обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою 889. Вказане не заперечується відповідачем.
Відповідно до  статті 9 Закону № 2011-XII  держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою цієї  статті 9 Закону №2011-XII  до складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; -щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ" №889 від 22.09.2010  (Постанова №889) Уряд з 1 жовтня 2010 р. встановив військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Водночас,  постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №16  постанову Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ" №889 від 22.09.2010  доповнено новою нормою, згідно з якою виплата винагороди поширюється на усіх військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової військової служби) без урахування займаних ними посад.
Відповідно до частини другої  статті 15 Закону №2011-XII  військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 в період з січня 2016 року і до дати звільнення зі служби щомісяця отримував щомісячну додаткову грошову винагороду на підставі Постанови №889. Отже, для ОСОБА_1 як військовослужбовця за контрактом щомісячна додаткова грошова винагорода на підставі Постанови №889 в розумінні положень  статті 9 Закону №2011-ХІІ  була одним із підвидів щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, оскільки: - виплачувалася щомісяця; - мала фіксований розмір у відсотковому відношенні до місячного грошового забезпечення; - складала істотну частину фактичного заробітку військовослужбовця. За таких фактичних обставин доводи відповідача про нібито тимчасовий чи одноразовий характер цієї щомісячної додаткової винагороди є надуманими та суперечать об`єктивній реальності. При звільненні з військової служби ОСОБА_1 нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби  становила 39378,75 грн. Разом з тим, при проведенні розрахунку цієї допомоги до бази її нарахування не включена винагорода згідно Постанови №889, що визнається апелянтом. Позивачу, як вже зазначалось, починаючи з січня 2016 року і до дати звільнення з військової служби (жовтень 2017) виплачувалась щомісяця додаткова грошова винагорода підставі Постанови №889, тому ця винагорода не може вважатись одноразовою чи такою, що носить тимчасовий характер. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, яка виплачувалась позивачу відповідно до Постанови №889.
Щодо виплати допомоги на оздоровлення, у липні 2016 та серпні 2017, передбаченої п.1  ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"  без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої  постановою КМУ від 22.09.2010 №889, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до  статті 9 Закону №2011-XII  держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою цієї  статті 9 Закону №2011-XII  до складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; -щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до частини першої  статті 10-1 Закону №2011-XII  військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ" №889 від 22.09.2009 (Постанова №889) Уряд з 1 жовтня 2010 р. встановив військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Водночас,  постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №16  постанову Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ" №889 від 22.09.2010  доповнено новою нормою, згідно з якою виплата винагороди поширюється на усіх військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової військової служби) без урахування займаних ними посад.
Колегія суддів вказує, що позивач в період з січня 2016 року і до дати звільнення зі служби (жовтень 2017 року) щомісяця отримував щомісячну додаткову грошову винагороду на підставі Постанови №889. Отже, для позивача як військовослужбовця щомісячна додаткова грошова винагорода на підставі Постанови №889 в розумінні положень  статті 9 Закону №2011-ХІІ  була одним із підвидів щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, оскільки: - виплачувалася щомісяця; - мала фіксований розмір у відсотковому відношенні до місячного грошового забезпечення; - складала істотну частину фактичного заробітку військовослужбовця. За таких фактичних обставин доводи відповідача про нібито тимчасовий чи одноразовий характер цієї щомісячної додаткової винагороди є надуманими та суперечать об`єктивній реальності. Апелянт не включив суми цієї щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення позивача, з якого у липні 2016 та серпні 2017 обчислював грошову допомогу на оздоровлення, а отже дії відповідача щодо не включення суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислювалась та виплачувались грошова допомога на оздоровлення у липні 2016 та серпні 2017 є протиправними.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з   ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями   308, 315, 316, 321, 322, 325, 328   Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (7 прикордонний Карпатський загін) Державної прикордонної служби України  залишити без задоволення, а рішення   Львівського окружного адміністративного суду   від 28 грудня 2021 року у справі № 380/2834/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний