ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/128/22 Справа № 199/6824/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В.  Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
 ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 

23 червня 2022 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.         
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.
за участю секретаря – Попенко Ю.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро 
заяви представника ОСОБА_1  — адвоката Чумак Олени Василівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі
за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевича Євгена Володимировича
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року 
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, про встановлення нікчемності заповіту, –

В С Т А Н О В И Л А:        
    У жовтні 2020 року, позивач ОСОБА_2 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, про встановлення нікчемності заповіту.
       Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , мати сторін по справі. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
       Позивачу було відомо, що його мати - ОСОБА_3 залишила заповіт, який 13 листопада 1986 року було посвідчено державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори - Яворською Л.А., згідно до змісту якого, усе належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, вона заповідала ОСОБА_2 - позивачу по справі. Даний заповіт було зареєстровано в реєстрі за № 24332.
Після смерті матері, позивач ОСОБА_2 , звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Підставами відмови було зазначено ті обставини, що реєстрація заповіту на ім`я ОСОБА_2 відсутня у спадковому реєстрі. Крім того, у спадковій справі після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , містяться два заповіти. Заповіт ОСОБА_2 повністю скасовано новим заповітом від 24 травня 2019 року складеним на користь відповідача - ОСОБА_1 .
       Позивач зазначав, що заповіт від 24 травня 2019 року не відображає волю його померлої матері та укладений з порушенням вимог закону, наслідком чого є необхідність визнання його нікчемним. Підставами таких висновків позивач зазначав те, що спадкодавець неодноразово наголошувала, що заповіт на ім`я ОСОБА_2 вона не змінювала, також спадкодавець за життя неодноразово скаржилась позивачу, що не може відшукати свій паспорт, який, як з`ясувалось в судовому засіданні перебував у відповідача і який він надав для оформлення оскаржуваного заповіту. Крім того, зміст заповіту не містить інформації про час його складання. Також, зазначав, що у зв`язку з тим, що нібито ОСОБА_3 була незрячою і не могла особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту, за її дорученням та у присутності нотаріуса текст заповіту до його підписання був зачитаний запрошеними свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підписаний ОСОБА_6 . Особи заповідача та свідків встановлено, їх дієздатність перевірено нотаріусом. При цьому одночасно засвідчено справжність підпису ОСОБА_6 . Однак, позивач зазначав, що померла не мала фізичних вад, які б перешкоджали їй особисто підписати заповіт. 
       У зв`язку з викладеним, позивач просив суд встановити нікчемність заповіту ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був складений 24 травня 2019 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевичем Євгеном Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за №1258.
       Рішенням  Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року позов задоволено.
       Встановлено нікчемність заповіту ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був складений 24 травня 2019 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевичем Євгеном Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за №1258.
       Стягнуто із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1261,20 грн.
       Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2021 року відмовлено  ОСОБА_2 у стягненні витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про встановлення нікчемності заповіту, треті особи: приватні нотаріуси Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна,  ОСОБА_7 . 
       В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.
       В апеляційній скарзі третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.
       Скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевича Євгена Володимировича задоволено частково. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року – скасовано та ухвалено нове. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, про встановлення нікчемності заповіту – відмовлено.
        21 лютого 2022 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від представника ОСОБА_1 — адвоката Чумак Олени Василівни про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що апеляційним судом при ухваленні рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Просив стягнути з позивача судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги на рішення першої інстанції в розмірі 1 261, 20 грн. та судові витрати на правову (професійну правничу) допомогу у розмірі 2 500, 00 грн.
       22 лютого 2022 року до суду апеляційної інстанції надійшли доповнення до заяви від представника ОСОБА_1 — адвоката Чумак Олени Василівни про ухвалення додаткового рішення.
Заява мотивована тим, що судові витрати на правову (професійну правничу) допомогу у розмірі 2 500,00 грн. складались із послуг, що були надані адвокатом в апеляційній інстанції, але послуги надавались тим самим адвокатом і в першій інстанції, докази чого помилково не були додані до заяви від 21.02.2022 року.
У зв’язку із вищевикладеним просив ухвалити додаткове рішення у справі № 199/6824/20, яким вирішити стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ):
- судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги на Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11.11.2021 року по справі № 199/6824/20 в розмірі 1 261,20 (одна тисяча шістдесят одна гривня 20 копійок;
- судові витрати на правову (професійну правничу) допомогу, яка була надана відповідачу в Дніпровському апеляційному суді у розмірі 2 500,00 (дві тисячі п`ятьсот) гривень 00 коп.;
- судові витрати на правову (професійну правничу) допомогу, яка була надана відповідачу в Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська у розмірі 12 700,00 (дванадцять тисяч сімсот) гривень 00 коп.

20.06.2022 року від позивача ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу. Заява мотивована тим, що заявником подана заява без належного правового обґрунтування, як взагалі її подання на цій стадії, так і розмір судових витрат на правову (професійну правничу) допомогу, які просять стягнути. 

Крім того, 20.06.2022 року від позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про зменшення судових витрат до 2 000 грн. Клопотання мотивоване тим, що судові витрати на правову (професійну правничу) допомогу, які просить стягнути заявник є неспівмірними та необґрунтованими. Однак зазначав, якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку про задоволення заяви відповідача, просив врахувати знаходження його у скрутному матеріальному становищі та наявність на його утриманні інших осіб та зменшити розмір судових витрат на правову (професійну правничу) допомогу.

       Вислухавши думку учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне заяву задовольнити частково та ухвалити по справі додаткове судове рішення, виходячи з наступного.

       Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до вимог частин першої і другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
       Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційним судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

       Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було сплачено за подання апеляційної скарги 1 261,20 грн., що підтверджується квитанцією № 87119 від 23 грудня 2021 року (т. 2 а.с.17).

       Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1 261, 20 грн. 

       Що стосується витрат на на правову (професійну правничу) допомогу колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

       Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК Українисудові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.
       Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
       Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
       При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
       Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
       Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
       Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

       Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги було надано:
       - копію Договору про надання правової (професійної правничої') допомоги № 64 від 03.12.2020 р.;

       - копію Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1061240 від 03.12.2020 р.;

       - копію Додатку № 1 від 03.12.2020 р. до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги № 64 від 03.12.2020 р.;

       - копію Акту приймання-передачі № 2 від 21.02.2022 р. до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №64 від 03.12.2020 р.;

       - копію Квитанції до прибуткового касового ордеру від 21.02.2022 р. про сплату гонорару адвоката за Договором про надання правової (професійної правничої) допомоги № 64 від 03.12.2020 р.;

       - копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3835 від 17.08.2018 р.

       - копію Акту приймання-передачі № 1 від 21.02.2022 р. до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги № 64 від 03.12.2020 р.;
       - копію Квитанції до прибуткових касових ордерів від 04.12.2020 р. та від 11.11.2021 р. про сплату гонорару адвоката за Договором про надання правової (професійної правничої) допомоги № 64 від 03.12.2020 р.
       У пункті 4 статті 1, частині третій та п`ятій статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
       Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
       Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
       Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
       Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
       При встановленні розміру гонорару України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
       Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
       Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
       Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
       Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
       Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
       Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
       Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Колегія, перевіряючи реальність адвокатських витрат встановила наступне.
       Як вбачається із копії Акту приймання-передачі № 1 від 21.02.2022 р. до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №64 від 03.12.2020 р., адвокат зазначив участь у 12-ти судових засіданнях в суді першої інстанції. У тому числі і у судовому засіданні 23.06.2021 року.
       Проте, як вбачається із матеріалів справи, 23.06.2021 року судове засідання не відбулося у зв`язку із відпусткою судді, про що складена довідка. Матеріали цивільної справи не містять доказів перебування адвоката в суді 23.06.2021 року, наприклад розписки про повідомлення про наступне слухання справи (т.1 а.с. 167).
Тому, є не доведеними вимоги заявника щодо оплати участі адвоката у судовому засіданні призначеному на 23.06.2021 року.
       Верховний Суд у постанові від 24.11.2020 у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт. 
       Вирішуючи розмір витрат на правничу допомогу, колегія суддів приймає до уваги клопотання позивача про зменшення судових витрат, зважаючи на наступне.
       Аналізуючи Акт приймання-передачі № 1 від 21.02.2022 р. до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №64 від 03.12.2020 р., колегія суддів вважає завищеним вартість складання 4-х запитів до медичних установ у розмірі 2000 грн.
       Також, колегія суддів вважає, що підготовка документів до відзиву, яка зазначена у вищевказаному акті є невід`ємною частиною складання та оформлення самого відзиву.
       Крім того, колегія суддів враховує фінансовий стан ОСОБА_2 .
       Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 , останній отримав з січня по травень 2022 року 33 008,56 грн., а з вирахуванням обов`язкових платежів 26 241,81 грн.
       Однак, колегія суддів не приймає до уваги довідку № 29 від 07.06.2022 року, про те, що разом із ОСОБА_2 проживає співмешканка ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 , оскільки не надано доказів, що дані особи знаходяться на його утриманні.
       Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, на яку було витрачено 27 годин, сума у розмірі 12 700 грн., та у суді апеляційної інстанції, на яку було витрачено 4 години, сума у розмірі 2 500 грн., є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), ціною позову. 
       Враховуючи, складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, участь ОСОБА_1 — адвоката Чумак Олени Василівни у судових засіданнях, задоволення апеляційної скарги відповідача та відмову у позові, клопотання про зменшення судових витрат, та беручи до уваги принцип пропорційності розподілу судових витрат, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, колегія приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання та стягнення з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, що складаються із витрат на правову (професійну правничу) допомогу, яка була надана відповідачу в Дніпровському апеляційному суді у розмірі 1 000 грн. та витрати на правову (професійну правничу) допомогу, яка була надана відповідачу в Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська у розмірі 4 000 грн., а всього 5 000 грн., що на думку апеляційного суду, не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.         
       Така сума витрат на професійну правничу допомогу на вказану суму буде співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг у суді та відповідатиме критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. 

       Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення заяви представника ОСОБА_1 — адвоката Чумак Олени Василівни та стягнення з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1 261, 20 грн. та витрат на правову (професійну правничу) допомогу у розмірі 5 000 грн., а всього 6 261, 20 грн. 

       Керуючись ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А:
Заяву представника ОСОБА_1 — адвоката Чумак Олени Василівни про ухвалення додаткового рішення – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1 261, 20 грн. та витрат на правову (професійну правничу) допомогу у розмірі 5 000 грн., а всього 6 261, 20 грн.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова
Судді: Т.П. Красвітна
І.А. Єлізаренко