Номер провадження: 33/813/497/22
Номер справи місцевого суду: 496/3915/21 
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Дубрянської Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 23 лютого 2022 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 23 лютого 2022 року визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
З вказаної постанови вбачається, що 21.08.2021 року о 21:50 год. в с. Кам`янка по вул. Центральній, ОСОБА_2 , керував транспортним засобом Opel Аstra, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» №6820, результат якого показав 0,81 проміле, у подальшому проходження у медичному закладі ОСОБА_2 , відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 , порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Біляївського районного суду Одеської області від 23 лютого 2022 року представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)Надані поліцейськими відеозаписи не є належними доказами у справі;
2)Поліцейськими було незаконно зупинено ОСОБА_2 , відтак всі дії є незаконними, як похідні;
3)Працівниками поліції не було надано доказів того, що прилад за допомогою якого ОСОБА_2 проходив тест на стан алкогольного сп`яніння був опломбований, не було доведено того, що він був справний;
4)Поліцейськими не надано до суду жодного доказу наявності у них законних підстав для перебування у нічний час у межах вищевказаного населеного пункту поза межами робочого часу та проведення перевірок автотранспорту;
5)Суд першої інстанції діяв непослідовно і вирішив питання без отримання пояснень поліцейських за умови попереднього визнання необхідним їх виклик до суду.
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження закрити у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Одеський апеляційний суд належним чином сповістив  ОСОБА_2 про дату, час та місце слухання його апеляційної скарги. Заяв, клопотань від ОСОБА_2 та його представника на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності  ОСОБА_2 .
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 168917 від 21.08.2021 року, з якого вбачається, що 21.08.2021 року о 21:50 год., в с. Кам`янка по вул.. Центральній, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Opel Astra» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Драгер 6820, який показав 0,81 проміле. Проїхати до медичного закладу водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення вказано, що з протоколом згоден;
-роздруківка тесту з Драгер 6820 № 619 від 21.08.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер 6820, який показав вміст алкоголю 0,81 проміле. Дана роздруківка була підписана ОСОБА_2 ;
-роздруківка посвідчення водія ОСОБА_2 ;
-акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, з якого вбачається, що транспортний засіб «Opel Astra» державний номерний знак НОМЕР_1 було вилучено та передано на відповідальне зберігання до арешт майданчика №8 за адресою: м. Одеса, вул.. Тираспільська, 31;
-довідка, з якої вбачається, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками ст.. 130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія отримував;
-відеозапис з відеореєстратора, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 21.08.2021 року приблизно о 21:50 год. в Одеській області Біляївський район, в с. Кам`янка по вул.. Центральній їхав транспортний засіб «Opel Astra» державний номерний знак НОМЕР_1 , за ним їхав транспортний засіб патрульної поліції. Поліцейські увімкнули проблисковий маячок синього та красного кольору, увімкнули спеціальний звуковий сигнал, за для зупинки транспортного засобу «Opel Astra», однак транспортний засіб «Opel Astra» не зупинявся, а їхав далі, потім через деякий час все ж таки зупинився. З транспортного засобу вийшов водій, на питання поліцейських чому не зупинився одразу, ОСОБА_2 нічого не пояснив. На вимогу поліцейських надати посвідчення водія, відповів, щоб ті пробивали по базі. У працівників поліції під час спілкування із ОСОБА_2 виникла підозра, що останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння, тому запропонували пройти йому тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820, на що останній погодився і пройшов даний тест. Результати тесту показали 0,81 проміле алкоголю. Поліцейські також запропонували ОСОБА_2 проїхати до медичного закладу, однак останній відмовився, оскільки із результатом тесту Драгера 6820 погодився.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.
Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі на те, що в оскаржуваній постанові судом не було наведено жодних обставин, які б могли свідчити про вчинення правопорушення, не було забезпечено рівності сторін, не було забезпечено повного та всебічного розгляду справи, не було викликано поліцейських для надання ними своїх пояснень, оскільки як вбачається із матеріалів справи представник ОСОБА_2 була присутньою в судовому засіданні суду першої інстанції, надавала свої пояснення, надавала докази, які були приєднані до матеріалів справи. 
Посилання ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі про те, що відеозапис, який було долучено до матеріалів справи, не може бути належним доказом, оскільки всупереч «Інструкції із застосування фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото –і кінозйомки, відеозапису» не проводився безперервно, є слушними, однак такі посилання не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки відеозаписи, що містяться на диску та про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №168917 від 21.08.2021 року відносно ОСОБА_2 , достатньо для перевірки встановлених судом обставин проходження ним тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820 в установленому законом порядку. Фіксування того, що тест показав 0,81 проміле алкоголю, що перевищує встановлений законом вміст алкоголю у крові 0,2 проміле.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з нагрудного відеореєстратора, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Між тим, апеляційний суд зауважує на тому, що з відеозапису також вбачається, що ОСОБА_2 погодився із даними, який показав Драгер 6820 та проїхати до медичного закладу відмовився. 
Щодо посилань ОСОБА_2 про те, що його було незаконно зупинено працівниками поліції, а відтак всі дії є незаконними, як похідні, також не заслуговують на увагу з огляду на таке. 
До матеріалів справи була приєднана відповідь т.в.о. начальника Одеського районного управління поліції №2 НП в Одеській області Миргородського О. на адвокатський запит за № 191/аз від 02.12.2021 року з якої вбачається, що під час патрулювання співробітники ВРПП помітили автомобіль марки «Опель Астра» державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого не відсвітлювався задній номерний знак, чим було порушено п. 2.9 в (водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий) Правил дорожнього руху України. 
Згідно ч. 1 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху та на підставі п. 8.9. б вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу. 
Отже, як вбачається із відеозапису, який було приєднано до матеріалів справи працівниками поліції порушень діючого законодавства не було.
ОСОБА_2 також посилається на те, що поліцейськими не було надано до суду жодного доказу наявності у них законних підстав для перебування у нічний час у межах вищевказаного населеного пункту поза межами робочого часу та проведення перевірок автотранспорту.
Однак такі твердження спростовуються приєднаним до матеріалів справи доказом, а саме листом Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.12.2021 року за вих. №3/59/аз, який було надано захисником, та з якого вбачається, що згідно Книги нарядів ОРУП №2 поліцейський ВРПП ОРУП №2 старший сержант поліції Мойса В.В. та поліцейський ВРПП ОРУП №2 старший сержант поліції Івахненко Ю.М. з 08:00 год. 20.08.2021 року до 08:00 год. 21.08.2021 року заступили на добове чергування по безпеці дорожнього руху та обслуговували зону оперативного реагування №2, до якої входить с. Кам`янка Біляївського району Одеської області.
Довід апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було надано доказів того, що прилад за допомогою якого ОСОБА_2 проходив тест на стан алкогольного сп`яніння був опломбований, не було доведено того, що він був справний також не заслуговує на увагу з огляду на таке.
Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.
Пунктом 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку торгівлі України до 01.01.2016 року.
Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest, виробник Drager Safety AG&Co.KGaA, Revalstrasse 1, 23560 Lubeck, - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.
Таким чином, суд приходить до висновку, що газоаналізатори виробництва Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany) до яких відноситься і газоаналізатор Drager Alcotest 6820, який використовується патрульною поліцією та вже перебуває в експлуатації, може експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.
З роздруківки тесту з Драгер 6820 № 619 від 21.08.2021 року вбачається, що останнє калібрування він проходив 06.01.2021 року.
Отже, проходження ОСОБА_2 тесту на стан алкогольного сп`яніння було проведено у відповідності до норм діючого законодавства, уповноваженою особою, в порядку, встановленому законом.
Крім того, апелянтом не було надано до суду апеляційної інстанції доказів того, що він оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції, між тим відсутні такі зауваження і в протоколі про адміністративне правопорушення, замість цього в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 з ним згоден.
Відповідно до приписів п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 21.08.2021 року та інкримінуються ОСОБА_2 .
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова