ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року 
м. Київ
справа №140/1979/21
адміністративне провадження № К/990/3114/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
Головуючої судді - Желтобрюх І.Л., суддів: Дашутіна І.В., Шишова О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року (колегія суддів у складі: головуюча суддя - Судова-Хомюк Н.М., судді - Нос С.П., Сеник Р.П.) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, 
установив:
У лютому 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Поліської митниці Держмитслужби, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204120/2021/000043/1 від 5 лютого 2021 року, №UA204120/2021/000040/1 від 3 лютого 2021 року, №UA204120/2021/000038/1 від 3 лютого 2021 року, №UA204120/2021/000029/1 від 30 січня 2021 року та №UA204120/2021/000028/1 від 29 січня 2021 року. 
Позивачка вважала спірні рішення протиправними, оскільки нею подано до митниці всі необхідні документи, які надавали можливість достовірно визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року (суддя - Мачульський В.В.) адміністративний позов задоволено в повному обсязі.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року та прийнято нове, яким ФОП ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову.
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, вважаючи, що воно прийняте із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернулась із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду й залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне й обґрунтоване. 
Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадках, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
У розрізі заявленої підстави касаційного оскарження позивачка звертає увагу на застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновків, висловлених Верховним Судом за подібних правовідносин, зокрема, у постановах від 22 жовтня 2019 року (справа №804/7761/15), від 10 жовтня 2019 року (справа №809/1469/16), від 25 лютого 2020 року (справа №260/718/19), від 8 лютого 2019 року (справа №825/648/17).
Аргументуючи свою незгоду з рішенням суду апеляційної інстанції позивачка, із посиланням на перелічені вище правові висновки Верховного Суду, вказує, що сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях та на відповідних нормах законодавства. Вважає, що апеляційним судом було безпідставно покладено тягар доказування митної вартості товару на позивача. На думку заявника касаційної скарги, декларант не зобов'язаний доводити правильність заявленої ним митної вартості товару, його твердження про розмір митної вартості вважаються правомірними, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом. При цьому, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), саме по собі не може мати наслідком відмову у митному оформленні товарів. 
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило, що, втім, не перешкоджає касаційному перегляду справи, з огляду на наявність у матеріалах справи письмово викладеної позиції митного органу з усіх спірних питань. Зокрема, аргументи митниці зводяться до того, що спірні рішення про коригування митної вартості товару прийняті у зв`язку з ненаданням позивачем усіх додаткових документів, витребуваних митницею, та за результатами проведеної процедури консультації з декларантом. При цьому, відповідач стверджує, що заявлена декларантом митна вартість товару є нижче ринкової вартості товару на ринку його продажу (з урахуванням вартості його доставки).  
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановили суди попередніх інстанцій, 4 січня 2021 року між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та Glory sp. Z.o.o. (Польща) (продавець) було укладено контракт №04/01/2021-UA, за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцеві картоплю продовольчу врожаю 2020 року, країна походження - Республіка Польща (далі - товар) в асортименті, розміром та в кількості, установлених контрактом, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та заплатити за нього визначену контрактом грошову суму. Асортимент, кількість, ціна одиниці товару, його розмір та загальна сума контракту визначаються інвойсами; ціни на товар, вказані в інвойсах, наведені у польських злотих (PLN), та включають в себе вартість товару та його упаковки. Сумарна вартість контракту складає суму всіх інвойсів; ціна, вартість, назва товару обумовлюється в інвойсах на кожну партію товару. Контрактом обумовлено, що товар поставляється у мішках розміром приблизно 25 кг на піддонах або без піддонів. Покупець проводить 100% попередню оплату за товар, шляхом банківського переказу на рахунок продавця.
Відповідно до додаткової угоди до контракту №1 від 14 січня 2021 року  до останнього внесено зміни, а саме: загальна сума контракту складає 157500,00 PLN; товар поставляється в поліетиленових сітках або мішках вагою від 15 до 30 кг на піддонах або без піддонів.
Судами з`ясовано, що ФОП ОСОБА_1 на умовах контракту придбала Glory sp. Z.o.o. наступний товар: картопля свіжа продовольча, вага нетто 21000 кг, упакована та фасована в 840 поліетиленових сіток вагою по 25 кг кожна на 24 дерев`яних піддонах, виробник GOSPODARSTWO ROLNE Tomasz Cichosz PL, відповідно до рахунку-фактури від 2 лютого 2021 року №15; картопля свіжа продовольча, вага нетто 21000 кг, упакована та фасована в 1400 поліетиленових сіток вагою по 15 кг кожна, виробник Rybak Krzysztof, PL, відповідно до рахунку-фактури від 1 лютого 2021 року №14; картопля свіжа продовольча,  вага нетто 21000 кг, упакована та фасована в 1400 поліетиленові сітки вагою по 15 кг кожна, виробник Lenarczyk Marek, PL, відповідно до рахунку-фактури від 1 лютого 2021 року №13; картопля свіжа продовольча, вага нетто    21000 кг, упакована та фасована в 840 поліетиленових сіток вагою по 25 кг, виробник GOSPODARSTWO Rolne Rzewuski Ryszard, PL, відповідно до рахунку-фактури від 27 січня 2021 року №12; картопля свіжа продовольча, вага нетто 21000 кг, упакована та фасована в 1400 поліетиленових сіток вагою по 15 кг кожна, виробник Marzena Pelka, PL, відповідно до рахунку-фактури від 27 січня 2021 року №11.
З метою митного оформлення переліченого вище товару декларантом подано митні декларації №UA204120/2021/012704 від 5 лютого 2021 року, №UA204120/2021/011624 від 3 лютого 2021 року, №UA204120/2021/011390 від 3 лютого 2021 року, №UA204120/2021/009818 від 30 січня 2021 року та №UA204120/2021/009186 від 29 січня 2021 року, у яких вартість була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту).
З метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару за вказаними деклараціями декларанту позивача направлено електронні повідомлення з вимогою надати додаткові (до вже наданих разом з деклараціями) документи про підтвердження визначеної митної вартості товарів, що імпортувались, у відповідь на які позивачем надавались письмові пояснення та додаткові документи.
За наслідками опрацювання поданих декларантом документів до митних декларацій відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Підставою для прийняття означених рішень (у розрізі кожної декларації) слугувало те, що, за висновком митного органу, митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки документи, подані декларантом до митного оформлення товару, містять розбіжності та неточності. 
Митну вартість імпортованого товару за поданими позивачем деклараціями визначено на основі раніше визнаних митницею рівнів митних вартостей. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використано актуальну на дату оцінки товарів та найменшу із альтернативних вартість, що наявна у митниці.
Не погоджуючись із рішеннями Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару позивачка оскаржила їх до суду.
Задовольняючи позов в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним щодо заявлених позивачем до митного оформлення товарів. Крім того, на думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Своєю чергою, суд зазначив, що декларант надав наявні у нього документи, які підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. 
Апеляційний суд з висновком суду першої інстанції не погодився та, приймаючи протилежне рішення, виходив з того, що у митного органу були обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей, оскільки документи, надані позивачем до митної декларації, не містили достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, і, враховуючи ненадання декларантом додаткових документів в повному обсязі на пропозицію митного органу, дії відповідача щодо коригування суд визнав правомірними.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Перевіряючи в межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених ними фактичних обставин справи, колегія суддів КАС ВС виходить з наступного.
За приписами частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Відповідно до частин першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому    розділом VIII цього Кодексу    та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Частиною другою статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (…)
Згідно з частинами першою та другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої    статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у    главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості 
За приписами частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Аналіз наведених вище положень МК України зумовив висновок апеляційного суду про те, що підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати: заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірне визначення митної вартості товарів, невірне проведення декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої-четвертої статті 53 МК України; відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. При цьому, на думку суду, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган може витребувати додаткові документи.
Як з`ясовано судом апеляційної інстанції під час митного оформлення за поданими декларантом позивача митними деклараціями відповідачу було надано низку документів для підтвердження митної вартості товару у розрізі кожної декларації, зокрема: сертифікат якості, пакувальний лист, рахунок-фактуру (інвойс), автотранспортну накладну, експортну декларацію (країни відправлення товару), банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару, контракт із змінами та доповненнями (договір купівлі-продажу товару), прайс-лист, фітосанітарний сертифікат, листи-пояснення.
За результатами опрацювання наданих документів виявлено розбіжності та неточності, у зв`язку з чим Поліська митниця Держмитслужби запропонувала позивачу надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, зокрема: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;  виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпусткової ціни товару; каталог виробника товару для широкого кола осіб; банківський платіжний документ про оплату товару; прайс-лист; документи, що містять відомості про вартість товару.
Перевіряючи обґрунтованість сумнівів митного органу щодо заявленої декларантом митної вартості товару (картопля врожаю 2020 року) судом апеляційної інстанції з`ясовано, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості поданого до митного оформлення товару відповідачем було встановлено наступні розбіжності:
в декларації країни відправлення 21PL301010E0101220 загальна сума товару становить 4250 PLN, в фактурі №15 вартість товару становить 5250 PLN; в прайс-листі б/н відправника зазначено ціну товару з врахуванням розміру (5-8 см), про що не вказано в митній декларації та товаросупровідних документах;
в декларації країни відправлення 21PL301010E0095148 загальна сума товару становить 4250 PLN, в фактурі №14 вартість товару становить 5250,00 PLN; прас-лист б/н відправника не може бути прийнятий, оскільки стосується періоду з 1 грудня 2020 року - 31 січня 2021 року;
в декларації країни відправлення 21PL301010E0095619 загальна сума товару становить 4250PLN, в фактурі №13 вартість товару становить 5250,00 PLN; пунктом 2.1 контракту передбачено, що ціни на товари в інвойсах включають в себе вартість товару та його упаковки, а пунктом 3.1 цього ж контракту передбачено, що ціни визначені виходячи з умов поставки DAP Луцьк. При цьому, інвойси не містять інформації про включення до ціни товару вартості фрахту. Зазначене, на переконання митниці, спричиняє сумніви у достовірності заявлених умов продажу товару та ціни що підлягала сплаті за імпортовані товари та створює сумніви стосовно повноти включення до митної вартості транспортних витрат.
в декларації країни відправлення 21PL301010E0074398 загальна сума товару становить 4250PLN, в фактурі №12 вартість товару становить 5250 PLN; пунктом 4 контракту передбачено, що товар поставляється у мішках розміром 25 кг, тоді як у графі 31 митної декларації, вказані упаковка та фасування в 1400 поліетиленових сітках вагою 15 кг;
в декларації країни відправлення 21PL301010E0077051 загальна сума товару становить 4250PLN, в фактурі №11 вартість товару становить 5250 PLN.
Окрім вказаного, податковим органом не прийнято до уваги додатково надані декларантом висновки експерта від 5 лютого 2021 року та від 29 січня 2021 року) з тих мотивів, що використаний експертом у дослідженні перелік цінових пропозицій на ринку Польщі свідчить про вищі вартості товару (0,30 - 0,40 PLN), тоді як в рахунку-фактурі вартість становить 0,25 PLN/кг. При цьому, на думку митниці, коригувальний коефіцієнт в розмірі 30% є неприйнятним, оскільки він не передбачений контрактом.
Надаючи правову оцінку поданим для підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару рахункам-фактурам (інвойсам), в яких вказано вартість ввезеного товару, апеляційний суд дійшов висновку, що у таких документах відсутня інформація щодо визначальних характеристик імпортованого позивачем товару.
Також, на думку суду, надані декларантом висновки експерта обґрунтовано не прийняті митницею для підтвердження вартості товару, оскільки експертом проаналізовано наявну в інтернет-джерелах цінову інформацію товару («картопля») на ринку Польщі, яка, за даними експерта, становить 0,30-0,40PLN/кг; виходячи з наявної інформації, експерт визначив вартість, використавши коефіцієнт зниження; однак апеляційний суд погодився з митницею щодо неприйнятності такого підходу, оскільки надання знижок на товар не передбачалось ані контрактом, ані товаросупровідними документами.
Окрім того, на думку суду апеляційної інстанції, відповідачем обгрунтовано не прийнято до уваги пояснення, наведені продавцем Glory sp. Z.o.o. (Польща), щодо зазначення в деклараціях країни відправлення середньої статистичної вартості товару, оскільки, як з`ясовано судом, така розбіжність в загальній сумі товару викликає обґрунтовані сумніви щодо правильності зазначення декларантом митної вартості товару.
Також, судом апеляційної інстанції було враховано, що, посилаючись на наявність комерційної таємниці, декларантом додатково надано прайс-лист відправника, а не виробника товару. Суд також виходив з того, що комерційні умови встановлюються сторонами в контракті та інвойсі, тоді як прайс-лист є документом інформаційного характеру.
Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки надані митному органу документи: не підтверджували заявлену вартість; містили розбіжності у числових значеннях в документах, які мають обов`язковий характер; позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано у повному обсязі витребуваних документів, а наявні документи містили  неточності. Відповідно, з огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару у зв`язку з відсутністю у наданих декларантом документах відомостей про об`єктивні й достовірні дані на підтвердження митої вартості імпортованого товару за ціною договору (за першим методом), у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.
Також, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що в оскаржуваних рішеннях митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у них вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості; зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом. 
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції в даній справі про те, що оскільки надані митному органу документи не містили достатніх даних для підтвердження заявленої митної вартості товару, а тому прийняті митним органом рішення про коригування митної вартості товару є правомірними.
Отже, переглянувши судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права. Висновки суду апеляційної інстанції є результатом оцінки наявних у його розпорядженні доказів. Суд касаційної інстанції не може не погодитись із ними, оскільки така оцінка судом здійснена з дотриманням вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування всіх обстави справи на підставі належних та допустимих доказів. При цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, скаржником не зазначено.
У касаційній скарзі позивач посилається на те, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, із вказівкою про незастосування висновків, викладених у постановах Верховного Суду у справах за подібними правовідносинами. Дослідивши матеріали цієї справи та встановлені судами фактичні обставини спору, Суд дійшов висновку, що, незважаючи на те, що спірні правовідносини в означених справах та у справі, що розглядається, регламентуються більшою мірою одними й тими ж нормами МК України, обставини цих справ в кожній окремій ситуації все ж є відмінними. Наведені позивачем цитати із вказаних судових рішень не доводять, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Отже, доводи й аргументи заявника касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи. 
Решта аргументів скаржника у розрізі підстави касаційного оскарження зводяться до незгоди із правовою оцінкою наданим позивачем доказам, однак, такі доводи відповідно до статті 341 КАС України виходять за межі касаційного перегляду і не є свідченням неправильного застосування судом апеляційної інстанції положень ПК України. 
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України). 
У зв`язку з цим, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 
п о с т а н о в и в :
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року залишити без змін, а касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя                                                                             І.Л. Желтобрюх 

Судді                                                                                                   І.В. Дашутін 

                                                                                                            О.О. Шишов