РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року
м. Рівне

Справа № 569/10303/21
Провадження № 22-ц/4815/788/22

Справа № 569/10303/21
Провадження № 22-ц/4815/788/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго",
відповідач:  ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2021 року, ухвалене в складі судді Левчука О.В., у справі № 569/10303/21,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 86635,69 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ТзОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до багатоквартирного будинку, що по АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , яка відповідно є споживачем зазначених послуг, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідач не оплачує послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого за нею станом на 01 квітня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 86635,69 грн.
Просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача зазначену заборгованість.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2021 року у задоволені позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 86635,69 грн. відмовлено.
Рішення суду мотивовано необґрунтованістю позовних вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Зазначає, що згідно діючого "порядку відключення" єдиним належним доказом від`єднання від мереж ЦО на ГВП є Акт про відключення багатоквартирного будинку від мереж ЦО і ГВП, складений за участю представника теплопостачальної організації та монтажної організації, власника багатоквартирного будинку, який має бути затверджений органом місцевого самоврядування в особі Постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням від мереж ЦО і ГВП, створеної відповідно до рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 14.02.2006 року № 63. Вказаний акт в матеріалах справи відсутній.
Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що ТОВ "Рівнетеплоенерго", як виконавець послуг з центрального опалення позбавлене права припинити надання послуг на підставі самої лише заяви споживача, або ж, складеного без врахування вимог діючого порядку акту. За даних умов, незалежно від факту отримання (або ж неправомірного ухилення від отримання) послуги конкретним споживачем, у разі якщо діючий порядок не було дотримано, товариство змушене і надалі виготовляти та постачати теплову енергію до споживача. Таким чином, незаконні дії споживача, навіть у разі якщо такі дійсно спричинили фактичне припинення отримання послуги, не є достатньою підставою для звільнення від обов`язку оплати таких послуг, адже вони й надалі фактично виробляються та надаються.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує доводи останньої, просить рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду таким вимогам не відповідає.
Установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
У вказаному будинку послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності надаються ТОВ «Рівнетеплоенерго», у тому числі і квартири відповідача за особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Убачається, що у 2011 році ОСОБА_1 з дозволу начальника ОСББ “Житловик-22” облаштувала в квартирі індивидіальне (автономне) опалення та з цього часу будь-яких оплат за послуги централізованеого теплопостачання та підігрів води не здійснює.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.
Покликання ОСОБА_1 на заяву на відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання від 06 лютого 2008 року та від 01 червня 2010 року, а також лист-відповідь Начальника ОСББ “Житловик-22” які на її думку підтверджуються факт відключення її квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, є не обґрунтованими.
Вказані докази підтверджують самовільне втручання в систему теплопостачання, недотримання процедури відключення, а тому не можуть встановлювати факт відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та не несуть обов`язку для ТзОВ «Рівнетеплоенерго» припинити нарахування.
Питання про відключення від централізованого опалення у спірний період регулював Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердж. Наказом № 4 від 22.11.2005 р. Міністерства Будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, (далі - Порядок).
Відповідно до вищезгаданого Порядку, можливо відключити лише багатоквартирний будинок в цілому, а не окремі квартири.
Цим же Порядком установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.
Відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.
Вищезгаданий акт в матеріалах справи відсутній, що свідчить про недоведеність факту відключення квартири відповідача від мереж централізованого опалення та гарячого теплопостачання.
Крім того, матеріали справи не містять технічних умов на відключення квартири від мережі ЦО та ГВП. Відповідач на спростував доводів позивача не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції рішення постійно діючої міжвідомчої комісії про відключення від мереж централізованого сплачення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.01.2020 року у справі № 490/12476/16-ц припинення споживання теплової енергії на опалення приміщень квартири у багатоповерховому будинку, відповідно і припинення відповідних нарахувань, можливе виключно шляхом відключення від мереж центрального опалення в установленому нормативними документами порядку будинку в цілому, а не в окремій квартирі. Враховуючи те, що відповідач відключилася від централізованого опалення з порушеннями порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті за центральне опалення є обґрунтованими.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 свого обв`язку по оплаті отриманих послуг, станом на 01 квітня 2021 року у неї наявна заборгованість у розмірі 86635,69 грн. за період з 01 грудня 2001 року по 31 березня 2021 року.
Разом з тим, суд, враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності та оборотну відомість по особовому рахунку № НОМЕР_1 , вважає, що стягненню підлягає заборгованість за період з 24 травня 2018 року по 24 травня 2021 року в розмірі 36599,44 грн. 
Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком № НОМЕР_1 , яким підтверджено розмір боргу та факт невнесення за вказаний період оплати за комунальні послуги. При цьому, відсутні докази щодо оспорювання тарифів, а правильність нарахування зазначених у розрахунку позивача сум, відповідачем не спростована.
Доводи відповідача про те, що з її чоловік ОСОБА_2 користується пільгами щодо оплати комунальних послуг, в тому числі і по оплаті послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання, а тому наданий позивачем розрахунок заборгованості є неправильним не заслуговують на увагу, оскільки відповідач будь-яких доказів про наявність пільг у ОСОБА_3 на оплату комунальних послуг та про звернення до позивача із заявою про надання пільг до жовтня 2019 року суду, а з жовтня 2019 року до Управління праці та соціального захисту населення про надання пільки з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання не надала.
Пунктом 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, встановлено, що у разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, які підтверджують пільги. Оплата за послуги з врахуванням пільг нараховується з дати надання документів, що підтверджують право на пільгу. Тобто законодавець чітко покладає обов`язок саме на споживача послуг (пільговика) повідомляти організації надавачів послуг про наявність пільг.
Суд першої інстанції допустився помилкового застосування норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно положень частин 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог. 
Статтями 374, 376 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384,390 ЦПК України, суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" задовольнити частково м.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2021 року скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 36599 (тридцять шість тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень) 74 копійки.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" судовий збір у розмірі 1438 (одна тисяча чотириста тридцять вісім гривень) 27 копійок за подання апеляційної скарги та позовної заяви у розмірі 958 (дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень) 84 копійки.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 23 червня 2022 року.

Головуючий :                                                         Гордійчук С.О.

Судді :                                                                        Боймиструк С.В.

                                                                               Шимків С.С.