УХВАЛА
19 липня 2022 року
м. Київ 
справа №515/3931/22
провадження №51-2044ск22
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                       ОСОБА_1 ,
суддів                                ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
вивчила касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 квітня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 травня 2022 року і
встановила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник в обґрунтування невинуватості засудженої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, вказує на порушення при проведенні досудового розслідування, недопустимість доказів та невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження.
Як слідує зі змісту доданих копій судових рішень, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 розглядалося у порядку спрощеного провадження за 
ст. ст 381, 382 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, положень ч. 1 ст. 438 КПК України та вимог ч. 2 ст. 302 КПК України.
Крім того, за змістом ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Водночас, доводи касаційної скарги захисника не можуть бути предметом перегляду і суду касаційної інстанції, оскільки питання, які ставить захисник у поданій касаційній скарзі, потребують встановлення інших обставин вчинення кримінального правопорушення, а ніж ті, які були встановлені досудовим розслідуванням, та з яким погодились учасники кримінального провадження.
Таким чином, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі захисник не зазначає, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Суд вважає за необхідне відмітити, що касаційна скарга захисника засудженого містить суттєві суперечності, з урахуванням положень ст. ст. 302, 382 КПК України, у тексті скарги викладена вимога про скасування вироку Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 квітня 2022 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 05 травня 2022 року, проте в прохальній її частині йдеться про скасування лише ухвали суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги. 
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 427 КПК касаційна скарга подається в письмовій формі та підписується особою, яка її подає. ОСОБА_4 надіслав касаційну скаргу електронною поштою. Однак надіслана касаційна скарга не підписана електронним цифровим підписом, що не дозволяє суду ідентифікувати особу, що її подала та підтвердити волевиявлення такої особи. Надіслані фотокопії додатків до касаційної скарги із підписом також не є належним підтвердженням як особи скаржника так і його волевиявлення.
Окрім цього, до касаційної скарги не долучено її копій з додатками до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, чим порушено вимоги ч. 6 ст. 427 КПК України. Також ОСОБА_4 не зазначив у своїй касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді, як це передбачено ч. 3 ст. 427 КПК України.
Що стосується клопотання захисника про зупинення виконання вироку Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 квітня 2022 року, то 
колегія суддів зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 430 КПК України дане питання вирішується лише після відкриття касаційного провадження.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою. 
Ураховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, колегія суддів 
постановила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 квітня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 травня 2022 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                 ОСОБА_3