ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3013/22 Справа № 201/1806/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
               головуючого                Лаченкової О.В.
               суддів                        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
розглянула у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року 
по справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу № 185 «Союз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам, обов`язковим внескам і платежам на утримання будинку та прибудинкової території, коштів і судових витрат, -

ВСТАНОВИЛА:
       В лютому 2021 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Житлово-будівельного кооперативу №185 «Союз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам, обов`язковим внескам і платежам на утримання будинку та прибудинкової території, коштів і судових витрат.
       В обґрунтування позовних вимог ЖБК №185 «Союз» зазначає, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прописані за адресою: квартира АДРЕСА_1 . З лютого 2017 року відповідачі не сплачують за спожиті комунальні послуги: водопостачання, водовідведення, опалення, експлуатаційні витрати. Таким чином, за період з лютого 2017 року по листопад 2020 року відповідачі перед ЖБК №185 «Союз» мають заборгованість у розмірі 64082,67 грн. Просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вказану суму з урахуванням їх розрахунку, 2573,61 грн. - відсотки, 4908,36 грн. - інфляційні збитки, а також витрати на оплату правової допомоги і судового збору, задовольнивши уточнений позов в повному обсязі.
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року позовну заяву задоволено.
       Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь позивача Житлово-будівельного кооперативу № 185 «Союз» борг з надання житлово-комунальних послуг, обов`язкових внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території за період з лютого 2017 року по жовтень 2021 року станом (після уточнення) на 01 листопада 2021 року 71 564 грн. 64 коп., що складається з: 1) боргу ОСОБА_1 - по сплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат 48 062 грн., 3% річних 1 930 грн. 21 коп. і інфляційні втрати (збитки) 3 681 грн. 27 коп., 2) боргу ОСОБА_2 - по сплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат 16 020 грн. 67 коп., 3% річних 643 грн. 40 коп. і інфляційні втрати (збитки) 1 227 грн. 09 коп.
       Стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу №185 «Союз» судові витрати, пов`язані з розглядом справи /судовий збір/, з кожного з відповідачів окремо по 1 135 грн., а всього 2 270 грн.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року, ОСОБА_1 просить рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
       Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.
       Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Статуту ЖБК №185 «Союз» сплата встановлених загальними зборами внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені цим Статутом; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені цим Статутом обов`язки перед ЖБК.
       Загальними зборами ЖБК №185 «Союз» затверджено обов`язковий внесок на утримання будинку та прибудинкової території на момент передачі будинку за один квадратний метр загальної площі житлового приміщення, за один квадратний метр загальної площі житлового приміщення під`їзду за один квадратний метр загальної площі нежитлового приміщення.
       Згідно рішення загальних зборів ЖБК №185 «Союз» затверджено внесок на управління і утримання будинку та прибудинкової території, в тому числі внесок до резервного фонду та внесок до ремонтного фонду і внесок за користування міжповерховими коморами, передбачався внесок на утримання будинку та прибудинкової території на кожний рік окремо, де крім іншого включені витрати і на прибирання під`їздів та інш..
       Розміри обов`язкового внеску на утримання будинку та прибудинкової території і рішення загальних зборів співвласників об`єднання є чинними та такими, що не оскаржувались в судовому порядку. 
       Відповідно до інформаційної довідки відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , разом з нею мешкає та зареєстрований її син ОСОБА_2 . 
       Таким чином, відповідачі зобов`язані сплачувати щомісячно витрати на житлово-комунальні послуги, внески на утримання будинку та прибудинкової території, але свій обов`язок не виконали. Вартість збитків позивача з урахуванням часу користування вказаними послугами відповідачами, сезонності та показників лічильника з урахуванням уточнень і перерахунків за період з лютого 2017 року по жовтень 2021 року станом (після уточнення) на 01 листопада 2021 року складає 64 082 грн. 67 коп.
       На адресу відповідача ОСОБА_1 позивачем направлено досудові попередження, які проігноровані, заборгованість не погашена. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися.
       В порушення зазначених норм закону відповідачі свої зобов`язання стосовно оплати наданих послуг належним чином не виконали, утворилася заборгованість. В добровільному порядку питання не вирішене і позивач вимушений звертатися з позовом до суду.
       Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України від 9 листопада 2017 року №2189-УІІІ «Про житлово- комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-УІІІ).
       Відповідно до ст.5 Закону № 2189-УІІІ до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
       Змісту вищезазначеної статті кореспондує зміст пунктів 2-4 ч.1 ст.13 Закону 1875-ІУ, який був чинним до набрання чинності Законом №2189-VIII, відповідно до яких, різновидом житлово-комунальних послуг є послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
       Відповідно до частини 1, 3 ст.9 Закону №2189-УІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово- комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
       Аналогічна вимога щодо щомісячної оплати за спожиті житлово-комунальні послуги була передбачена і статтею 32 Закону України від 24 червня 2004 року №1875-ІУ «Про житлово-комунальні послуги», який був чинним до набрання чинності Законом № 2189-УІП.
       Відповідно до частини 5 ст. 13 Закону №2189-УІІІ відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
       Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 (в редакції постанов Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством (п. 4); власники квартир, житлових приміщень у гуртожитку визначають форму управління багатоквартирним будинком чи гуртожитком відповідно до закону (п. 6); власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 7); співвласники житлового будинку, гуртожитку зобов`язані забезпечувані належне утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, поточний і капітальний ремонт, технічне переоснащення спільного майна житлового будинку, гуртожитку пропорційно до частки співвласника на умовах співфінансування (п. 8).
       Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої то них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.
       Відповідно до частини 1 ст.10 Житлового кодексу Української PCP громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.
       Відповідно до частини 1 ст.64 Житлового кодексу Української PCP члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
       Згідно ст. 65 ЖК України особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням.
       Відповідно до ст.67 Житлового кодексу Української PCP плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
       Відповідно до ст.68 Житлового кодексу Української PCP наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української PCP.
       Відповідно до ст.151 Житлового кодексу Української PCP громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української PCP.
       Відповідно до ст.160 Житлового кодексу Української PCP члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Згідно частини 1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
       Відповідно до частини 2 ст.317 Цивільного кодексу України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
       Відповідно до частини 4 ст.319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує.
       Відповідно до частини 1 ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до частини 1, 4 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
       Відповідно до частини 2 ст.356 Цивільного кодексу України суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
       Відповідно до частини 1 ст.360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
       Відповідно до частини 1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
       Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
       Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
       З наведених вище норм чинного законодавства випливає, що особа, яка є власником приміщення і, у свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ЖБК, незалежно від членства у цьому об`єднанні, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з співвласників (власників квартир) коштів за надані послуги. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від ЗО жовтня 2013 року по справі № 6- 59цс13, від 25 листопада 2014 року по справі № 3- 184цс14, від 1 квітня 2015 року по справі № 916/2197/13, від 11 листопада 2015 року по справах № 914/189/14 та № 3- -45гс15, від 27 січня 2016 року по справах № 904/8242/14 та № 3-1028гс15, від 20 квітня 2016 року по справі № 6-295Іцсі5.
       За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.
       Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13.
       Отже законодавством встановлений обов`язок споживача сплачувати в повному обсязі спожиті комунальні послуги. Відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.
       Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3- 184цс14 та від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951 цс-15.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ЖБК №185 «Союз» про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам, обов`язковим внескам і платежам на утримання будинку та прибудинкової території підлягають задоволенню, оскільки законодавством встановлений обов`язок споживача сплачувати в повному обсязі спожиті комунальні послуги, а відсутність договірних правовідносин не є підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі.
       Разом з цим, позивачем у даній справі заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з лютого 2017 року по жовтень 2021 року. З позовною заявою до суду позивач звернувся 18 лютого 2021р.
       Отже, застосовуючи строк позовної давності у даній справі, колегія суддів приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами за період з лютого 2017 р. по 17 лютого 2018 р. (дата, що передувала трирічному строку перед датою звернення до суду з позовною заявою). Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по житлово-комунальним послугам, обов`язковим внескам і платежам на утримання будинку та прибудинкової території, а саме – 53383,53грн. сума заборгованості по житлово-комунальним послугам за останні три роки, які передували даті подачі такого позову, по дату визначену позивачем, тобто з лютого 2018р. по жовтень 2021р. 
       Саме таку суму заборгованості по житлово-комунальним послугам, обов`язковим внескам і платежам на утримання будинку та прибудинкової території, колегія суддів вважає законною та обґрунтованою, тому у цій частині рішення слід змінити зменшивши розмір заборгованості з-підстав пропущення строку позовної давності.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що борг утворився через втрату субсидії, перебування її в лікарнях, втрату заощаджень, шахрайство з боку ОСОБА_2 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки власність зобов`язує. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.
       Відповідно до п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом.
       Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від сплати послуг.
       Відповідачі отримували та споживали комунальні послуги з утримання будинку й прибудинкової території та опалення, водопостачання, водовідведення, а тому між сторонами виникли договірні правовідносини та, відповідно, виникли права та обов`язки у сфері житлово -комунальних послуг в порядку ст.11 ЦК України.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що відповідальність за борги повинен нести виключно ОСОБА_2 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, а тому борг за надання житлово-комунальних послуг, обов`язкових внесків та платежів підлягає стягненню солідарно, в тому числі з ОСОБА_1 з урахуванням її частки.
       Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити в частині розміру стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу №185 «Союз», зменшивши розмір боргу з надання житлово-комунальних послуг, обов`язкових внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території.
       Зважаючи на те, що позовні вимоги колегія суддів задовольняє частково, в загальній сумі 53383,53 гривень, то з відповідачів у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача судовий збір з кожного окремо по 945,50 грн., а всього 1891,0 грн.
       Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
       Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу №185 «Союз» боргу з надання житлово-комунальних послуг, обов`язкових внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території за період з лютого 2018 року по жовтень 2021 року змінити, зменшивши розмір стягнутого боргу з 64082,67 грн. до 53383,53 грн. що складається з: 1) боргу ОСОБА_1  - по сплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат 40037,65грн., 2) боргу ОСОБА_2 - по сплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат 13345,88 грн.
       В решті рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року - залишити без змін.
       Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу №185 «Союз» судові витрати, пов`язані з розглядом справи /судовий збір/, з кожного з відповідачів окремо по 945,50 грн., а всього 1891,0 грн.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

       Головуючий суддя                                                О.В.Лаченкова

       Судді                                                                В.С.Городнича

                                                                       М.Ю.Петешенкова