ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 170/804/19 
провадження № 51-2735км20
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                              ОСОБА_1 , 
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
 
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 , 
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:                                                                 
захисника                                                   ОСОБА_6 ,                                                      
засудженого                                              ОСОБА_7 ,                                          
                                            
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 – адвоката ОСОБА_6 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 8 квітня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019030210000189, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нововолинська Волинської області, зареєстрованого в цьому АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 Кримінального кодексу України (далі – КК),
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Шацького районного суду Волинської області від 8 квітня 2021 року
ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.
Вирішено питання щодо арешту та речових доказів у кримінальному провадженні. 
Волинський апеляційний суд ухвалою від 21 жовтня 2021 року зазначений вирок місцевого суду залишив без змін.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 22 серпня 2019 року в період із 08:00 до 20:00, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_3 під час конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин у ході тривалого вживання алкогольних напоїв зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , умисно завдав останній одного удару дерев`яною палицею в праву орбітальну ділянку та перенісся носа, внаслідок чого вона впала, вдарилась лівою потиличною ділянкою об край ванни, 
в результаті чого отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких 23 серпня 
2019 року о 15:30 померла у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Любомльське ТМО Любомльської районної ради». 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі захисник засудженого – адвокат ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. 
Суть доводів захисника зводиться до тверджень про те, що вини ОСОБА_7 не доведено, а  висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи 
і ґрунтуються на неналежних, недопустимих та суперечливих доказах. На думку захисника, суд не в повному обсязі дослідив обставини події та докази у справі, не встановив умислу й мотиву вчинення злочину, давності отримання потерпілою тілесних ушкоджень та механізму їх утворення. Крім того, суд послався у вироку на показання свідків та потерпілої, яких вони не давали в судовому засіданні, 
і поклав їх в основу обвинувачення.
За твердженням захисника, ОСОБА_7 не вчиняв інкримінованого йому злочину, про що свідчать наявні у справі докази, яким суд під час постановлення вироку дав неправильну оцінку, і крім того, суд не спростував пояснень ОСОБА_7 про дійсні обставини події. Зокрема, зазначає, що висновки експертів від 20 вересня 2019 року № 164 і від 16 жовтня 2019 року № 52-МК є суперечливими та не підтверджують винуватості ОСОБА_7 , винесені з грубими порушеннями експертами правил 
і методики їх проведення, не містять належних обґрунтувань за результатами проведених досліджень. 
Зазначає у скарзі, що суд необґрунтовано відмовив у проведенні додаткових експертиз для встановлення об`єктивних причин смерті ОСОБА_8 , чим порушив принцип змагальності сторін, а апеляційний суд клопотань про проведення комісійної судово-медичної та комп`ютерно-технічної експертиз взагалі не розглянув. Вважає, що проведення таких експертиз дало б можливість усунути протиріччя, наявні у проведених у кримінальному провадженні експертизах.  Крім того, після відмови у задоволенні зазначених клопотань ОСОБА_7 звернувся із заявою до прокуратури про вчинений злочин і на цей час підрозділ Державного бюро розслідувань у м. Львові проводить досудове розслідування за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, співробітниками Шацького ВН ГУНП у Волинській області, які проводили слідчі дії в цьому кримінальному провадженні.
Також скаржник указує на те, що слідчі дії у справі були проведені з численними порушеннями, зокрема і права ОСОБА_7 на захист, у зв`язку з тим, що фактично останнього було затримано 23 серпня 2019 року о 08:00 та до моменту його затримання 24 серпня цього ж року в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) з ним проводили ряд слідчих дій без участі захисника, протоколи за результатами проведення цих дій покладено в основу обвинувачення. Захисник зауважує, що ОСОБА_7 пояснював у судовому засіданні, що протягом цього часу на нього чинили психологічний тиск, внаслідок чого він себе обмовив. Крім того, зазначає про фальсифікацію органом досудового розслідування процесуальних документів під час проведення слідчих дій, а саме протоколів огляду місця події, трупа, вилучення речових доказів, проведення оглядів речових доказів, зокрема огляд місця події проведено без повної фіксації технічними засобами, механізму вилучення речових доказів, їх пакування і зберігання. Суд не взяв до уваги те, що дані, які містяться у протоколі огляду місця події, і відеозаписи цих слідчих дій мають розбіжності.
Захисник звертає увагу на порушення ст. 290 КПК, оскільки матеріали справи були відкриті не в повному обсязі, зокрема не були відкриті ОСОБА_7 та його захиснику відеоматеріали і речові докази, наявні у справі. 
Зазначає, що апеляційний суд не дав вичерпних відповідей на доводи в його апеляційній скарзі, всупереч вимогам ст. 404 КПК не дослідив повторно обставин, досліджених судом першої інстанції, та не вмотивував свого рішення належним чином.
 Позиції учасників судового провадження
Учасників судового провадження було повідомлено про дату, час і місце розгляду кримінального провадження. 
У судовому засіданні засуджений  ОСОБА_7 та його захисник – адвокат
ОСОБА_6 підтримали подану касаційну скаргу і просили її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника та просила залишити судові рішення щодо ОСОБА_7 без зміни. 
Мотиви Суду
Статтею 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, а також правильності правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.  
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Тому суд касаційної інстанції не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. 
Як видно з матеріалів кримінального провадження, доводи в касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 про необґрунтованість засудження ОСОБА_7 за 
ч. 2 ст. 121 КК  були предметом ретельної перевірки судів першої та апеляційної інстанцій, які вмотивовано визнали ці доводи безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження. Колегія суддів погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , що спричинило смерть потерпілої, зроблено з дотриманням ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.
За матеріалами цього провадження, в ході судового розгляду ОСОБА_7 винним себе не визнав і повідомив суду, що не спричиняв тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , напередодні події потерпіла після вживання алкогольних напоїв неодноразово падала, а 19 серпня 2019 року впала і вдарилася потиличною частиною голови об ванну та лежала на підлозі без свідомості, він її підняв і положив на диван. Коли потерпіла прокинулась, то ходила по будинку.  
Суд, з`ясувавши позицію ОСОБА_7 , належним чином обґрунтував своє рішення про винуватість засудженого в інкримінованому йому злочині. Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу: даних протоколів огляду місця події від 
23 серпня 2019 року з фототаблицями та відеозаписом; огляду трупа ОСОБА_8 з фототаблицею від 23 серпня 2019 року; слідчого експерименту з відеозаписом від 24 серпня 2019 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_7 ; висновків експертів від 28 серпня – 20 вересня 2019 року № 164 та 
від 11–16 жовтня 2019 року № 52-МК, показань експертів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,   ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших доказів, зміст яких докладно відображено 
у вироку.
Як убачається з даних, які містяться в протоколі слідчого експерименту 
від 24 серпня 2019 року, ОСОБА_7 у присутності захисника – адвоката 
ОСОБА_17 , за участю понятих та інших учасників самостійно показав на місці обставини скоєння злочину та відтворив свої дії. Під час слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис. При цьому ОСОБА_7 було роз`яснено положення 
ст. 63 Конституції України, статей 18, 20, 42 КПК і з`ясовано, чи зрозумілі йому права та обов`язки. Протокол за результатами слідчого експерименту ОСОБА_7 і його захисник підписали без жодних зауважень, заяви та клопотання від них не надходили.
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були присутні як поняті в ході слідчого експерименту, пояснили що під час слідчої дії ОСОБА_7 розказував та показував, як завдавав ударів потерпілій у кімнаті будинку та у ванній кімнаті. Зауважували, що після закінчення слідчої дії всі учасники підписали протокол, зміст якого відповідав усім обставинам, установленим під час слідчого експерименту, зауважень до змісту протоколу в учасників слідчої дії не було.
За висновком експерта від 28 серпня – 20 вересня 2019 року № 164, причиною смерті ОСОБА_8 стала закрита черпно-мозкова травма із субдуральними гематомами та розвитком набухання і набряку мозку. Смерть потерпілої настала в результаті удару в праву орбітальну ділянку, перенісся носа з подальшим падінням 
і вдарянням лівою потиличною ділянкою об тупий твердий предмет, найбільш ймовірно в ході падіння з прискоренням, що підтверджується виявленими патоморфологічними і судово-гістологічними даними. 
Експерт у висновку від 11–16 жовтня 2019 року № 52-МК установив, що згідно із судово-медичною документацією на тілі ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із субдуральними гематомами та розвитком набухання і набряку мозку, гематоми під м`якими покривами голови в правій лобно-орбітальній ділянці, гематома правої орбітальної ділянки, які утворилися від дії тупого твердого предмета з продовгуватою поверхнею 
шириною 3 см. Також виявлено гематоми плечей спини, гематоми та численні рани лівої ягодичної ділянки, гематоми правого стегна, садна лівого колінного суглоба, які виникли за 5 – 7 днів до настання смерті і могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Тілесне ушкодження у вигляді гематом в правій орбітальній ділянці, крововиливів під м`якими покривами голови в правій лобно-орбітальній ділянці, субдуральна гематома в правій лобній ділянці утворилися від дії тупого твердого продовгуватого предмета з контактуючою поверхнею шириною не менше 3 см. Такі розміри має дерев`яна палиця, надана на експертизу, тобто виявлені в потерпілої тілесні ушкодження могли бути заподіяні нею. Напрям діючої сили на потерпілу був у праву тім`яну ділянку зверху донизу спереду назад. У момент спричинення їй тілесних ушкоджень потерпіла могла перебувати, швидше за все, у вертикальному або близькому до нього положенні.
Крім того, експерти ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримали та роз`яснили свої висновки.
Так експерт ОСОБА_9 роз`яснив висновок № 164, пояснивши, що, беручи до уваги патоморфологічні зміни ОСОБА_8 , можна зробити висновок, що ушкодження потерпілій заподіяно одномоментно і в короткий проміжок часу, тобто спочатку був удар у лобну ділянку з наступним падінням і вдарянням в потиличну ділянку голови. Закрита черепно-мозгова травма і субдуральна гематома стали причиною смерті ОСОБА_8 . Давність спричинення тілесних ушкоджень визначалася на підставі гістологічного дослідження та візуального огляду ушкоджень. Для визначення причини смерті ОСОБА_8 потрібно було враховувати тілесні ушкодження сукупно з урахуванням прискорення, яке наявне після удару в лобну ділянку з послідуючим вдарянням у потиличну ділянку голови.
Експерт ОСОБА_10 у судовому засіданні щодо висновку № 52-МК пояснила, що на дослідження було надано дерев`яну палицю та виписку з висновку експерта, який робив розтин трупа про спричинені потерпілій ушкодження. Експерт зауважила, що  оскільки в правій орбітальній ділянці голови ОСОБА_8 відмічалася гематома розміром 9х3 см, аналогічна гематомі з внутрішньої поверхні розміром 9х3 см, тому не виключається, що вона могла бути спричинена ширшою частиною дерев`яної палиці розміром 3 см, наданої на дослідження. Контактуюча поверхня палиці мала площину не менше 3 см. Субдуральна гематома є наслідком тільки травматичного впливу. Також експерт зауважила, що удар був направлений у праву лобну ділянку голови ОСОБА_8 зверху донизу спереду назад, однак у примірнику експертизи, наданому слідчому, внаслідок помилки лаборанта було помилково вказано, що напрям діючої сили на потерпілу був у праву тім`яну ділянку зверху донизу спереду назад. Не виключається можливість спричинення ушкодження ОСОБА_8 вказаною палицею при положенні потерпілої описаному у висновку. Також експерт пояснила, що вона брала до уваги тільки гематому, яка могла виникнути від удару в праву лобну ділянку голови ОСОБА_8 , оскільки гематома на потиличній ділянці голови утворилася вже в результаті падіння потерпілої від удару в праву лобну ділянку голови.
Стосовно доводів захисника про те, що висновки експертів від 28 серпня – 
20 вересня 2019 року № 164 і від 11 – 16 жовтня 2019 року № 52-МК є суперечливими, не підтверджують винуватості ОСОБА_7 , винесені з грубими порушеннями експертами правил і методики їх проведення та не містять належних обґрунтувань за результатами проведених досліджень, слід зазначити таке.
Суд першої інстанції дослідив у судовому засіданні вказані висновки, заслухав роз`яснення щодо них експертів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і обґрунтовано визнав їх належними та допустимими доказами, оскільки вони не суперечили іншим доказам у справі і суд не мав сумнівів у правильності проведення експертиз.
Належним чином були перевірені судами попередніх інстанцій і не знайшли свого підтвердження в матеріалах провадження доводи захисника про фальсифікацію органом досудового розслідування процесуальних документів під час проведення слідчих дій, а саме протоколів огляду місця події, трупа, вилучення речових доказів, оглядів речових доказів, а також про те, що огляд місця події проведено без повної фіксації технічними засобами, механізму вилучення речових доказів, їх пакування і зберігання.
Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , які були понятими в ході огляду місця події 23 серпня 2019 року, пояснили, що під час огляду вони нікуди не відлучалися, слідчу дію поліцейські безперервно записували на відеокамеру. Зауважень до змісту протоколу в учасників слідчої дії не було. 
Крім того, суд дослідив речові докази, у тому числі й дерев`яну палицю, які були належним чином упаковані.
Зіставивши докази в їх взаємозв`язку, місцевий суд умотивовано визнав, що показання учасників судового процесу, як і дані, що містяться у протоколах слідчих дій та в експертних висновках, на підставі ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів, і правомірно поклав їх в основу вироку.
Суд правильно з`ясував обставини кримінального правопорушення та виклав їх у вироку. Зазначене у вироку формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, відповідає диспозиціям норм кримінального закону, якими встановлено кримінальну відповідальність за вчинені ОСОБА_7 дії, передбачені ч. 2 
ст. 121 КК. 
У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення цих доказів, які би викликали сумніви в їх достовірності. Всі докази, покладені судом в основу обвинувачення, відповідають приписам закону щодо їх допустимості, достовірності й достатності. 
Не були підтверджені матеріалами провадження доводи сторони захисту про порушення права ОСОБА_7 на захист у зв`язку з тим, що фактично останнього було затримано 23 серпня 2019 року о 08:00 і до моменту його затримання 24 серпня цього ж року в порядку ст. 208 КПК з ним проводили ряд слідчих дій без участі захисника та було застосовано психологічний тиск, внаслідок чого підзахисний себе обмовив. 
Зі змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 
24 серпня року вбачається, що під час затримання ОСОБА_7 був присутній захисник ОСОБА_17 . ОСОБА_7 було належним чином роз`яснено підстави затримання і те, у вчиненні якого злочину він підозрюється, його права, зокрема і право мати захисника, та обов`язки. Заяв і зауважень з приводу затримання не надходило. Копію протоколу ОСОБА_7 отримав.
Слід зауважити, що, враховуючи час, необхідний для складання слідчим процесуального документа для залучення захисника, його направлення до уповноваженого органу та прийняття цим органом рішення, відсутні порушення вимог ч. 4 ст. 213 КПК. За наявності сумнівів щодо фактичного часу затримання захисник не був позбавлений можливості здійснити відповідні запити. 
Крім того, вказані обставини не впливають на остаточні висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , оскільки повідомлення про підозру та слідчі дії у провадженні було проведено за участю захисника. 
Також слід зазначити, що сторона захисту мала можливість звертатися із заявами, які відповідно до практики Європейського суду з прав людини мають бути небезпідставними для того, аби в компетентних органів виник обов`язок провести розслідування за фактом поганого поводження з боку представників держави. 
В судовому засіданні під час розгляду касаційної скарги засуджений та захисник підтвердили, що вони не зверталися у встановленому законом порядку із заявами на дії службових осіб правоохоронних органів з приводу недозволених методів ведення слідства, в матеріалах кримінального провадження також не міститься таких даних.
Натомість заяву ОСОБА_7 щодо вчинення працівниками поліції службового підроблення двох протоколів огляду місця події від 23 серпня 2019 року та протоколу слідчого експерименту, а також стосовно штучного створення ними доказів і видалення з вилученого під час обшуку фотоапарата фотографій, які вказували на непричетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, було перевірено під час розслідування кримінального провадження 
№ 12021030560000193 від 22 червня 2021 року за ч. 1 ст. 366 КК. Згідно з постановою старшого слідчого другого слідчого відділу (із дислокацією в м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого 
у м. Львові від 28 лютого 2022 року, вказане кримінальне провадження закрито з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, за відсутністю в діях співробітників відділення поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського районного управління ГУНП 
у Волинській області складу кримінального правопорушення, передбаченого 
ч. 1 ст. 366 КК.
Зазначену постанову ОСОБА_7 не оскаржував.
Стосовно доводів у скарзі про те, що суд необґрунтовано відмовив у проведенні додаткових експертиз для встановлення об`єктивних причин смерті ОСОБА_8 , чим порушив принцип змагальності сторін, а апеляційний суд клопотань про проведення комісійної судово-медичної та комп`ютерно-технічної експертиз взагалі не розглянув, слід зазначити таке.
Суд першої інстанції, всупереч доводам у скарзі захисника, забезпечив сторонам усі можливості для реалізації прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону, дослідив усі надані сторонами провадження докази, 
будь-яких перешкод у поданні сторонами доказів та заявленні клопотань не встановлено. 
Крім того, як вбачається з аудіозапису судового засідання в суді апеляційної  інстанції від 21 жовтня 2021 року, цей суд розглянув клопотання захисника про проведення комісійної судово-медичної та комп`ютерно-технічної експертиз і не зайшов підстав для його задоволення. 
Не підтверджені матеріалами провадження і доводи захисника про порушення вимог ст. 290 КПК.
Призначене  ОСОБА_7 покарання узгоджується з правилами статей 50, 65 КК і, на переконання колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Апеляційний суд, належним чином перевіривши доводи в апеляційній скарзі сторони захисту, визнав обґрунтованим висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильною правову кваліфікацію його дій. На всі доводи в апеляції, які аналогічні доводам касаційної скарги, суд дав обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Істотних порушень норм права, які могли би бути безумовним приводом для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, з наведених у скарзі підстав, під час розгляду справи в суді касаційної інстанції не встановлено. Тому Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу захисника без задоволення. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Шацького районного суду Волинської області від 8 квітня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника 
засудженого – адвоката ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.      
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                   ОСОБА_3