П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/8637/21	

Категорія:109020000          Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 06.05.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року по справі №420/8637/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (далі – Куяльницької СР) про визнання протиправним та скасування п.1 рішення №1266-VIII від 22 квітня 2021 року та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано пп.142, п.1 рішення Куяльницької СР №1266-VІІІ від 22 квітня 2021 року "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства", в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства.
Зобов`язано Куяльницьку СР розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 15 березня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п."б" ч.1 ст. 121 ЗК України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької СР, кадастровий номер 5122983400:01:002:0206 61,482 га, або земельної ділянки кадастровий номер 5122984800:01:001:0386 67,483 га, або земельної ділянки кадастровий номер 5122983400:01:001:0637 – 10,4825 га, за межами населеного пункту Подільського району Одеської області, або за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької СР, за межами населеного пункту Коси Слобідка – позначена на публічної кадастровій карті: КОАТУУ: 5122983400, зона: 01, квартал: 002, площею більше 29,5689 га, яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер 5122983400:01:002:0206, та КОАТУ: 5122983400, зона: 01, квартал 001, площа більше 10 га, яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер: 5122983400:01:001:0315, а також за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічній кадастровій карті: КОАТУУ: 5122980800, Зона: 01. Квартал: 001, площа більше 20 га, які знаходяться біля земельної ділянки кадастровий номер 5122980800:01:001:0104, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог, відмовлено.
26 квітня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про визнання протиправним рішення у порядку ст. 383 КАС України, в якій позивач просив: визнати протиправним та скасувати рішення Куяльницької СР від 23 жовтня 2021 року №2907-VІІІ "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" надано гр. ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства (далі ОСГ) орієнтовною площею 2,0000 га (кадастровий номер 5122982500:01:002:0135), яка розташована на території Куяльницької СР.
У заяві позивач просить поновити йому строк для звернення до суду в порядку ст. 383 КАС України, який було пропущено з поважних причин.
Також у заяві позивач просить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької СР судові витрати судовий збір та за подання правничої допомоги в сумі 2 800 грн.
В обґрунтування заяви позивач зазначив, що рішенням Куяльницької СР від 23 жовтня 2021 року №2907-VІІІ "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" надано гр. ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення ОСГ орієнтовною площею 2,0000 га (кадастровий номер 5122982500:01:002:0135), яка розташована на території ОСОБА_3 
10 листопада 2021 року позивач оскаржив це рішення до суду, але ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі №420/22003/21, яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2022 року, відмовлено у відкритті провадження у справі у зв`язку з тим, що в даному випадку позивач мав би подати заяву в порядку ст. 383 КАС України, оскільки позивач не мав наміру отримувати земельну ділянку з кадастровим номером 5122982500:01:002:0135 та не визначив її у своїй заяві від 15 березня 2021 року.
Також заявник зазначив, що 08 листопада 2021 року він отримав виконавчий лист по справі №420/8637/21, який пред`явив до виконання до державної виконавчої служби.
28 грудня 2021 року до відділу ДВС надійшло підтвердження від Куяльницької СР про фактичне виконання рішення суду до початку примусового виконання шляхом прийняття рішення Куяльницької СР від 23 жовтня 2021 року №2907-VІІІ та 28 грудня 2021 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Про закриття виконавчого провадження позивача повідомлено листом від 13 квітня 2021 року та позивач вважає, що саме у цей день він дізнався про невиконання рішення суду, у зв`язку з цим позивач пропустив строк подачі заяви у порядку ст. 383 КАС України з поважних причин.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року заяву ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення в порядку ст. 383 КАС України у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Куяльницької СР про визнання протиправним та скасування п.1 рішення №1266-VIII від 22 квітня 2021 року та зобов`язання вчинити певні дії, - повернуто заявнику.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що про закриття виконавчого провадження позивача повідомлено листом від 13 квітня 2022 року, та в цей день позивач дізнався про невиконання рішення суду примусово. В зв`язку з цим позивач не пропустив строк подачі заяви в порядку ст. 383 КАС України, оскільки лише в цей день отримав постанову про закриття виконавчого провадження та відомості про рух виконавчого провадження. Після цього у позивача виникло право звернення до суду в порядку ст. 383 КАС України.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подана заява у порядку ст. 383 КАС України з пропуском строку, встановленого ч.4 ст. 383 КАС України, а причини щодо пропуску строку звернення до суду не є поважними, тому заява про поновлення строку на подачу вказаної заяви не належить задоволенню.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, ч.ч.1, 4 ст. 120, ст. 383 КАС України, які регулюють спірні правовідносини.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 383 КАС України встановлено, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно ч.ч.4, 6 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у ч.1 цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень – відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст. 249 цього Кодексу.
Колегія суддів звертає увагу, що перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, починається із дати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними із примусовим виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.
Відтак, визначальним для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України є встановлення дати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав діями чи бездіяльністю відповідача, пов`язаними з виконанням судового рішення.
Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен був дізнатись", що містяться у ст. 383 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (п. 1 ст. 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п.51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).
Отже, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.
При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подією від якої потрібно відліковувати перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України є прийняття 23 жовтня 2021 року Куяльницькою СР рішення №2907-VІІІ "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства", яке було прийнято на виконання рішення суду у справі №420/8637/21, саме з цього моменту у ОСОБА_2 виникло право звернення до суду у порядку ст. 383 КАС України.
Заява про визнання протиправними дій, вчинених Куяльницької СР на виконання рішення суду у справі №420/8637/21, ОСОБА_2 подана до суду лише 26 квітня 2022 року, тобто зі значним пропуском визначеного у ч.4 ст. 383 КАС України десятиденного строку на звернення до суду з подібною заявою.
У своїй заяві ОСОБА_2 просив поновити йому строк для звернення до суду в порядку ст. 383 КАС України, який, на його думку було пропущено з поважних причин, оскільки про порушення своїх прав ОСОБА_2 дізнався 13 квітня 2022 року після отримання постанови про закриття виконавчого провадження та відомості про рух виконавчого провадження.
Колегія суддів, з урахуванням наведеного, погоджується з судом першої інстанції та вважає, що в даному випадку відсутні поважні причини, які б дали можливість поновити заявнику пропущений процесуальний строк.
Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Частинами 1, 4 ст. 120 КАС України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Таким чином, навіть якщо процесуальний строк обчислювати з дня вказаного апелянтом (13 квітня 2022 року), то останнім днем строку є 25 квітня 2022 року (23 квітня 2022 року – вихідний день), тоді як заяву подано 26 квітня 2022 року, тобто також з пропуском строку передбаченого ч.4 ст. 383 КАС України.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про повернення заяви ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення в порядку ст. 383 КАС України.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328, ст. 383 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 липня 2022 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.