Постанова
Іменем  України 
 
01 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 640/21773/14-ц
провадження № 61-15629св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Акціонерна компанія «Харківобленерго»,
треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Саманта-Схід», Приватне підприємство «А.А.В-1»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» на постанову Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року в складі колегії суддів: Тичкової О. Ю., Пилипчук Н. П., Яцина В. Б.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
 
У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Акціонерної компанії «Харківобленерго» (далі - АК «Харківобленерго») та просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь загальну суму заподіяної майнової та моральної шкоди з урахуванням індексу інфляції в розмірі 906 283,72 грн.
В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Разом з нею у вказаній квартирі зареєстровані та проживають її чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 
16 травня 2009 року за час відсутності її та членів сім`ї у квартирі відбулась пожежа, внаслідок якої були знищені дах житлового будинку, частково перекриття, квартира стала непридатною для проживання, все належне майно знищено.
17 травня 2009 року співробітниками Київського районного відділу Головного управління Міністерства надзвичайних сил у Харківській області було складено акт про пожежу. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2013 року припинено кримінальну справа № 2018/13395/2012 щодо ОСОБА_2 за частиною другою статті 270 КК України із застосуванням до нього амністії та звільнення від кримінальної відповідальності. Цивільний позов до ОСОБА_2 , приватного підприємства «А.А.В.-1» (далі - ПП «А.А.В.-1») та АК «Харківобленерго» залишено без розгляду та роз`яснено право на звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.
Короткий зміст рішення судів попередніх інстанцій
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 884 351,64 грн  на відшкодування майнової шкоди та 15 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що вина ОСОБА_2 у завданні позивачу майнової шкоди внаслідок пожежі у квартирі є доведеною, проте в добровільному порядку ним не відшкодована, у зв`язку з чим підлягає стягненню в судовому порядку.
Постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року постанову Апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України у разі, коли шкоду завдано підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відшкодувати її повинен замовник, який до того ж є власником джерела підвищеної небезпеки.
АК «Харківобленерго» у своїх поясненнях зазначала, що їй на праві власності належить ТП-214, що знаходиться на АДРЕСА_2 . 30 серпня 2007 року між АК «Харківобленерго» та ТОВ «Саманта-Схід» був укладений договір № 46/30/08 про приєднання до електричних мереж АК «Харківобленерго» електроустановок ТОВ «Саманта-Схід».
У порушення статей 213, 214 ЦПК України 2004 року суд першої інстанції вищезазначених вимог закону до уваги не взяв; належним чином не перевірив доводи учасників справи; не встановив причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями винних осіб, зокрема, чи у причинному зв`язку зі шкодою перебувають лише дії ОСОБА_2 , чи й інших осіб, враховуючи те, що власником ТП-214 є АТ «Харківобленерго», яке уклало договір з іншим товариством на обслуговування ТП-214. Судом не встановлено однозначно причини пожежі, чи виконував роботи ОСОБА_2 як працівник відповідної юридичної особи, чи його дії носили приватний характер. 
Постановою Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нову постанову.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з АК «Харківобленерго» на користь ОСОБА_1 884 361, 64 грн на відшкодування майнової шкоди та 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди.Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що за загальним правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.
В ході проведення робіт по реконструкції ТП-214, яка належить АК «Харківобленерго», виник аварійний режим в електроустановках квартир житлового будинку АДРЕСА_2 з наступним виникненням пожежі.
Оскільки в ході розгляду справи був встановлений факт завдання шкоди майну позивачки у розмірі 844 351, 64 грн та ОСОБА_1 довела заподіяння моральної шкоди, наявні підстави для стягнення на її користь 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Встановлено, що суд безпідставно стягнув грошові кошти на відшкодування шкоди з працівника ПП «А.А.В.-1» ОСОБА_2 , який є неналежним відповідачем у справі. У спірних правовідносинах АК «Харківобленерго», ПП «А.А.В-1», ТОВ «Саманта-Схід» здійснювали діяльність, яка є джерелом підвищеної небезпеки, тому їх відповідальність у заподіянні шкоди внаслідок такої діяльності наступає незалежно від їх вини. Оскільки ПП «А.А.В-1» та ТОВ «Саманта-Схід» не були залучені до участі в справі в якості співвідповідачів, майнова та моральна шкода підлягають відшкодуванню з одного з солідарних боржників - АК «Харківобленерго».
 Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У жовтні 2020 року АТ «Харківобленерго» звернулося  до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати постанову  Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
У касаційній скарзі заявник посилався на пункт 1 частини другої статті 389  ЦПК України, зазначав, що суди застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-261цс16, постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 521/1445/15-ц, від 03 березня 2020 року у справі № 296/2085/17, від 09 вересня 2020 року у справі № 372/4412/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 305/1849/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 200/22843/15-ц.
Крім того, оскаржив судове рішення з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Зазначав, що джерелом підвищеної небезпеки є енергетичне обладнання, використання, утримання та обслуговування якого несе ризик для сторонніх осіб та осіб, які його обслуговують, та яке неможливо повністю проконтролювати через значний обсяг складних механізмів та загрозливу дію самого електричного струму у них.
Трансформаторна підстанція складається з нежитлової будівлі та розташованого у ній енергетичного обладнання. Для належного ведення технічної документації та оперативних переговорів їй присвоюється диспетчерське найменування. При цьому таке енергетичне обладнання може належати відразу декільком різним власникам. Відповідно, належність нежитлової будівлі ТП № 214 товариству не свідчить про належність йому всього розташованого в ній обладнання.
На час події ні тимчасова комплектна трансформаторна підстанція, від якої перепідключалися кабельні лінії, ні переобладнане майно ТП № 214 не знаходились у власності АК «Харківобленерго», а були встановлені ПП «А.А.В-1» на виконання договорів підряду та передані ТОВ «Саманта-Схід» у власність АК «Харківобленерго» лише 22 липня 2009 року (тобто значно пізніше пожежі). У розумінні статті 1187 ЦК України на час події належним володільцем енергетичного обладнання, яке є джерелом підвищеної небезпеки, було ПП «А.А.В- 1».
Вказуючи, що до участі в справі не залучено всіх належних відповідачів, апеляційний суд безпідставно стягнув збитки лише з однієї особи незважаючи на те, що такі обставини є підставою для відмови в задоволенні позову.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Київського районного суду м. Харкова.
16 лютого 2021 року справа № 640/21773/14-ц надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 направили відзиви на касаційну скаргу, в яких просили залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
 
Постанова апеляційного суду в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в касаційному порядку не оскаржувалася та не переглядається.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що квартира 
АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24 жовтня 2007 року.
16 травня 2016 року о 18:30 год за адресою: АДРЕСА_2 відбулась пожежа, яку було ліквідовано о 22:05 год, та в результаті якої було пошкоджено квартири № № 7 , 8 , 14 , 15 і майно в них.
17 травня 2009 року комісією НПД Київського РВ Харкова ГУ МНС України в Харківській області за фактом пожежі було обстежено постраждалі квартири та складено акт.
20 травня 2009 року комісією Комунального підприємства «Жилкомсервіс» було складено акт обстеження квартири 
АДРЕСА_1 та встановлено, що внаслідок пожежі у спальній кімнаті по всій її площі наявні сліди гарі на шпалерах, відсутня частина міжкімнатної перегородки, деформовані стійки міжкімнатної перегородки, підлога засипана продуктами згорання. У суміжній зі спальнею кімнаті (залі) наявні пропали перекриття стелі, крівля відсутня, майно засипано продуктами згорання. На підлозі між спальнею та залою пропалено міжповерхове перекриття. У передпокої по всій площі наявні сліди гарі. Коридор - наявний прогар перекриття стелі, площею 1,5 на 2,5 кв. м, крівля відсутня. Спальня - наявний прогар перекриття стелі, покрівля відсутня, на підлозі мокрі продукти горіння. Кабінет - наявні сліди прогорання перекриття стелі, на підлозі наявні мокрі продукти горіння. Ванна та туалет - наявні сліди гарі. Кухня - наявні прогари перекриття стелі, по всій площі кухні наявні сліди гарі, на підлозі - мокрі сліди та продукти горіння.
Встановлено, що АК «Харківобленерго» на праві власності належить ТП-214, яка знаходиться на АДРЕСА_2 .
30 серпня 2007 року між АК «Харківобленерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Саманта-Схід» (далі - ТОВ «Саманта-Схід») було укладено договір № 46/30/08 про приєднання до електричних мереж АК «Харківобленерго» електроустановок ТОВ «Саманта-Схід».
Відповідно до пункту 7 додатку № 13-54-1-23/1271 до договору «Технічні умови приєднання до електричних мереж» ТОВ «Саманта-Схід» зобов`язалось провести реконструкцію ТП-214.
Роботи з реконструкції ТП-214 виконувалися будівельно-монтажною організацією ПП «А.А.В.-1» за замовленням ТОВ «Саманта-Схід» на підставі укладених між ними договорів підряду від 15 липня 2008 року № 1-С-1507, від 29 липня 2008 року № 2-С-1507 та від 15 вересня 2008 року № 259/1510.
Згідно з пунктом 1.1. договору підрядник (ПП «А.А.В.-1») зобов`язався виконати, а замовник (ТОВ «Саманта-Схід») зобов`язався прийняти та оплатити згідно з актами прийому-передачі повний комплекс робіт.
Відповідно до пункту 5.1 договору сторони несуть майнову відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов договору в порядку, передбаченому діючим законодавством України.
Директор ПП «А.А.В.-1» ОСОБА_2 14 травня 2009 року звернувся до
АК «Харківобленерго» з проханням надати дозвіл на проведення реконструкції
ТП-214 та допустити 16 травня 2009 року бригаду у складі чотирьох осіб в ТП -  214 «для перезаводки каб.04 кВ з КТП 214до ТП - 214». У листі перелічено склад бригади на чолі з ОСОБА_2 , зазначені групи з електробезпеки, що відповідає вимогам п.п. 23.1.1. і 23.1.4 Правил. На експлуатаційному підприємстві (АК «Харківобленерго») члени бригади ПП «А.А.В.-1» були проінструктовані. Роботи проводилися за нарядом - допуском № 407, виданим 16 травня 2009 року о 8:00 год ОСОБА_5 та належним чином зареєстрованим на експлуатаційному підприємстві. Зі змісту вказаного нарядку-допуску вбачається, що керівником робіт (наглядачем) є ОСОБА_6 , допускачем - ОСОБА_7 , члени бригади - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , доручалось провести «перезаводку» КЛ04 КВ з КТП 214 в ТП 214 з початком робіт 16 травня 2009 року о 9:00 год та їх закінченням 16 травня 2009 року о 17:00 год.
Наряд був виданий на виконання робіт 16 травня 2009 року з 09:00 по 17:00 год, однак в матеріалах справи відсутні відомості про те, що на час спливу строку виконання робіт дія цього наряду була продовжена у встановленому порядку та допускач ОСОБА_7 був присутній на місці проведення робіт на час закінчення строку їх проведення (17:00 год), що свідчить про неналежний контроль за виконанням робіт з боку експлуатаційного підприємства, яким є АК «Харківобленерго».
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2013 року припинено кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 за частиною другою статті 270 КК України із застосуванням до нього амністії та звільненням від кримінальної відповідальності на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року. 
Згідно з висновками комплексної судово-товарознавчої, судово-будівельно-технічної, судово-електротехнічної експертизи від 29 квітня 2010 року
№ 4431/4432/4511/757 розмір майнового збитку (вартість ремонтно-відновлювальних робіт), який заподіяний власнику квартири АДРЕСА_1 в результаті пожежі та залиття при гасінні пожежі її приміщень становить 341 706,00 грн. Розмір шкоди, заподіяної у результаті псування майна позивача, - 80 984,99 грн.
У справі було проведено декілька комплексних електротехнічних та з безпеки життєдіяльності та охорони праці експертиз.
Відповідно до висновку комплексної електротехнічної і з безпеки життєдіяльності та охорони праці експертизи НДЕКЦ при ГУМВС України у Харківській області від 30 червня 2015 року № 116 дії ОСОБА_2 у складі бригади ПП «А.А.В.-1» при проведенні робіт 16 травня 2009 року в належній АК «Харківобленерго» ТП-214 не відповідали вимогам нормативно-технічних документів України.
Дії працівників АК «Харківобленерго» при проведені 16 травня 2009 року допуску бригади ПП «А.А.В.-1» (наряд-допуск № 407) до виконання робіт в належній компанії ТП № 214 є відповідними нормативним вимогам, між ними та виникненням пожежі у будинку АДРЕСА_2 відсутній причинно-наслідковий зв`язок.
Відповідно до висновків судової комплексної електротехнічної та в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М. С. Бокаріуса  від 27 липня 2016 року № 80/6322 при виконання робіт по перезаведенню кабелів з КТП 214 в ТП 214 бригадою ПП «А.А.В.-1» за нарядом-допуском від 16 травня 2009 року № 407 співробітники АК «Харківобленерго» при видачі наряду та допуску бригади ПП «А.А.В.-1» діяли у відповідності до вимог пунктів 6.2.2., 6.10.1., 23.2.3., 23.3.5. «Правил безпечної експлуатації електроустановок».
Апеляційний суд встановив, що АК «Харківобленерго» порушило Правила щодо допуску до робіт в частині незаповнення другого екземпляра допуску та непродовження часу дії допуску.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Суди встановили, що АК «Харківобленерго» у спірних правовідносинах здійснювалf діяльність, яка є джерелом підвищеної небезпеки. 
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Стаття 16 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» встановлює, що шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об`єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб`єкта господарської діяльності, у власності або у користуванні якого перебуває об`єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб`єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.
Апеляційний суд встановив, що на момент виникнення пожежі ТП-214 належала АК «Харківобленерго».
Відповідно до частин першої, другої статті 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Зі місту Висновку № 116 та висновку № 80/6322 вбачається, що причиною пожежі, в результаті якої завдано матеріальної шкоди майну позивачки, було самовільне проведення бригадою робітників ПП «А.А.В.-1» робіт, не передбачених нарядом-допуском № 407, а саме несанкціонована подача напруги на електричні кабельні лінії; вмикання електроустановки без одержання на це дозволу оперативного працівника або працівника, який має право віддавати розпорядження на оперативне обслуговування даної еклектроустановки; подача напруги на електричні кабельні лінії без випробування цілісності жил кабелів їх фазування.
За змістом частини другої статті 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Оскільки у спірних правовідносинах АК «Харківобленерго» здійснювала діяльність, яка є джерелом підвищеної небезпеки, її відповідальність за шкоду, завдану в результаті такої діяльності, наступає незалежно від її вини.
Встановивши, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 було заподіяно майнову шкоду у розмірі 844 351, 64 грн, апеляційний суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення майнової шкоди з АК «Харківобленерго».
Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оскільки в ході судового розгляду був встановлений факт завдання шкоди майну позивачки у розмірі 844 351, 64 грн, апеляційний суд, врахувавши вимоги розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на її користь 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Вказані висновки не суперечать висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-261цс16, постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 521/1445/15-ц, від 03 березня 2020 року у справі № 296/2085/17, від 09 вересня 2020 року у справі № 372/4412/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 305/1849/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 200/22843/15-ц.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті   і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу                     АК «Харківобленерго» залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року залишити без змін.
Щодо розподілу судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
  Головуючий	  М. Є. Червинська	
 	 	
Судді	А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко   В. М. Коротун	
 	 	
 	М. Ю. Тітов