Постанова
Іменем України 
07 червня 2022 року
м. Київ
справа № 712/4852/20
провадження № 51-3940км21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
засудженого                                             ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
потерпілої                                                 ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
прокурора                                                   ОСОБА_7 ,         
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2021 року стосовно останнього у кримінальному провадженні № 12019251010007135 за обвинуваченням 
ОСОБА_5 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,      
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1.       За вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.  
2.        Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 29 грудня 2019 року по 15 лютого 2021 року із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
3.       Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2021 року зазначений вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_5 залишено без змін.
4.       Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 
29 грудня 2019 року в нічний час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у кв.  АДРЕСА_2 , діючи на ґрунті особистих неприязних стосунків, під час спільного вживання спиртних напоїв схопив з поверхні стола господарський ніж та умисно наніс ним своїй співмешканці ОСОБА_9 удар у стегно правої ноги, заподіявши тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала  
5.       У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_5 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України за недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Стверджує, що достатні докази для доведення винуватості останнього у справі відсутні і вичерпані можливості їх отримати.
6.       На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано усупереч положенням статей 88, 97 КПК України послався на недопустимі докази, а саме неперевірені показання з чужих слів родичів потерпілої – свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які є прямо зацікавленими у результатах розгляду справи, а свідок ОСОБА_11 в порушення п. 16 ч. 1 ст. 7 та ст. 23 КПК України не був безпосередньо допитаний судом першої інстанції. Даючи свій аналіз доказам у кримінальному провадженні, вважає, що подію злочину та винуватість ОСОБА_5 у заподіянні саме ним умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілій, внаслідок якого настала її смерть, не доведено, час вчинення злочину та настання смерті потерпілої не встановлено, як і часові рамки відсутності ОСОБА_5 на місці події в інкримінований період, а висновки експертиз носять характер припущень та лише констатують факт смерті та ступінь тяжкості виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень.
7.       Також захисник указує на те, що суд апеляційної інстанції, незважаючи на письмове клопотання сторони захисту, усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України не дослідив повторно обставини кримінального провадження, досліджені судом першої інстанції з порушеннями, та формально погодившись з викладеними у вироку висновками останнього щодо винуватості ОСОБА_5 , належні й достатні мотиви і підстави такого рішення у своїй ухвалі не навів, чим порушив вимоги статей 370, 372 КПК України. 
Позиції учасників судового провадження
8. На касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 надійшло заперечення потерпілої ОСОБА_6 .
9. Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні суду касаційної інстанції підтримав касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 і просив її задовольнити.
10. Прокурор та потерпіла вважали касаційну скаргу необґрунтованою і просили залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення стосовно ОСОБА_5 – без змін.
Мотиви Суду
14. Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.   
15.   За приписами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
16.   Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього Кодексу (ч. 2 ст. 438 КПК України).
17.   Таким чином, неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК України) та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачена можливість скасування касаційним судом рішень попередніх інстанцій з цих підстав. 
18.   Натомість зазначені обставини були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції під час провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , доводи якої аналогічні доводам у його касаційній скарзі. У ході провадження колегія суддів апеляційного суду допитала обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілу ОСОБА_6 , розглянула клопотання захисника ОСОБА_8 про допит свідків, провела судові дебати та надала обвинуваченому останнє слово. Погоджуючись із викладеними у вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_5 висновками і мотивами прийнятого ним рішення, апеляційний суд законно й обґрунтовано постановив залишити цей вирок без змін, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
19.   Так, на спростування доводів захисника ОСОБА_8 щодо недоведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення апеляційний суд у своїй ухвалі послався, зокрема, на показання сестри та матері потерпілої ОСОБА_9 – відповідно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 про те, що обвинувачений з потерпілою зловживали алкогольними напоями, постійно сварилися і ОСОБА_5 неодноразово наносив ОСОБА_9 тілесні ушкодження. При цьому ОСОБА_10 повідомила, що вранці 29 грудня 2019 року, коли вона телефонувала дочці, чула по телефону, як ОСОБА_5 кричав і сварив ОСОБА_9 через те, що вона не підготувалася до Нового року, невдовзі після чого він передзвонив ОСОБА_10 і повідомив, що дочки більше немає.
20.   Як убачається з показань свідка ОСОБА_11 , допитаного під час досудового слідства в порядку ст. 225 КПК України, на які також послався апеляційний суд, за місцем його проживання він, обвинувачений та потерпіла разом вживали алкогольні напої. Хто і як наніс тілесні ушкодження останній, він не пам`ятає, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, однак, бачив кров на ногах потерпілої, про що зауважив ОСОБА_5 , а пізніше, коли у неї почалися судоми, сказав останньому викликати карету швидкої допомоги.
21.   Також апеляційний суд урахував показання свідка ОСОБА_12 , який вранці 29 грудня 2019 року приходив у квартиру, де мешкав ОСОБА_11 , і разом з ним, обвинуваченим та потерпілою вживав алкогольні напої, після чого пішов додому, а вони залишилися за місцем проживання ОСОБА_11 .
22.   Крім цього, суд апеляційної інстанції зважив на дані протоколу огляду місця події від 29 грудня 2019 року з фототаблицями до нього, яким є кв.  АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_11 , де виявлено труп потерпілої ОСОБА_9 з тілесним ушкодженням, ніж з плямами речовини бурого кольору, зафіксовано обстановку на місці події, у тому числі численні плями речовини бурого кольору у приміщеннях жилої кімнати та кухні, на поверхні дивану в жилій кімнаті. Згідно з даними, які містяться у висновках за результатами численних судово-медичних експертиз, на одязі потерпілої, у зіскобі зі стіни, змивах з підлоги кухні, слідах на рушнику, клинку ножа походження крові від потерпілої ОСОБА_9 не виключається. Також не виключається походження поту від ОСОБА_5 в слідах на руків`ї ножа.
23.   Даними висновку експерта від 29 грудня 2019 року за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , крім іншого, зафіксовано, що смерть потерпілої настала за 8-12 годин до моменту проведення експертизи в морзі або в час, наближений до вказаного. Водночас при судово-токсикологічній експертизі крові трупа виявлено етиловий спирт в кількості 3,27 проміле, що може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння у живих людей.
24.   Як свідчать дані висновку експерта за результатами судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_9 , причиною смерті останньої є поранення правого стегна з ушкодженням правої стегнової артерії, яке в своєму перебігу призвело до гострої крововтрати та розвитку явищ шоку. Вказане поранення утворилось від дії предмету, що володіє ознаками гострого ріжучого, в проміжок часу від сорока хвилин до трьох годин до моменту настання смерті, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та має прямий причинний зв`язок із настанням смерті. При цьому виключається можливість виникнення вказаного поранення стегна внаслідок падіння з положення стоячи на площину.
25.   З огляду на вищенаведені та інші докази у цьому кримінальному провадженні, досліджені та оцінені судом з дотриманням вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, поза розумним сумнівом. Сукупністю зазначених доказів, крім іншого, спростовуються доводи у касаційній скарзі про не встановлення події злочину, зокрема, часу його вчинення і настання смерті потерпілої. 
26.   Водночас, відхиляючи твердження ОСОБА_5 про те, що близько 08:00 29 грудня 2019 року він виходив із квартири за спиртними напоями, які продаються неподалік будинку, де проживав ОСОБА_11 , суд першої інстанції у вироку цілком підставно зазначив, що відсутність обвинуваченого у квартирі не могла вийти за часові рамки, визначені висновком експерта як час смерті потерпілої, що у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, встановленими судом, породжують дуже сильну презумпцію факту, який указує на те, що ОСОБА_9 могла померти від тілесних ушкоджень, нанесених саме ОСОБА_5 , при цьому спростувати цю презумпцію могли б лише конкретні докази (а не гіпотетичні припущення), які б указували на те, що будь-яка інша особа нанесла ОСОБА_9 тілесне ушкодження після того, як ОСОБА_5 пішов за спиртним, однак, таких судом не встановлено.
27.   Відповідаючи на доводи захисника про залишення поза увагою суду апеляційної інстанції клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів, колегія суддів зазначає наступне.
28.   Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний за клопотанням учасників судового провадження повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. Однак захисник ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі не навів таких обставин, передбачених зазначеною нормою кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а доводи захисника у цій частині по суті зводяться до його власної оцінки доказів у кримінальному провадженні, відмінної від їх оцінки судом.
29.   Незважаючи на вжиття відповідних заходів, у судовому засіданні суду першої інстанції не було допитано свідка ОСОБА_11 , щодо якого було встановлено, що за місцем реєстрації він не проживає, ухвали про застосування його приводу не виконані. Тому в судовому засіданні були відтворені та досліджені показання зазначеного свідка, надані ним під час досудового слідства у порядку ст. 225 КПК України на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2020 року за участю прокурора, підозрюваного та його захисника, а також захисника свідка, на які суд обґрунтовано послався у вироку як на допустимий доказ. 
30.   Також колегія суддів касаційного суду не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону під час надання оцінки показанням ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , оскільки в ході допиту вони повідомили суду дані, у тому числі про характер стосунків обвинуваченого і потерпілої, які були їм відомі, і ці їх показання суд оцінив у сукупності з іншими зібраними доказами, не надаючи жодному з них наперед встановленої сили, як того і вимагає ст. 94 КПК України.
31.   На підставі вищенаведеного колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що за результатами розгляду касаційної скарги не встановлено таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які могли би бути безумовними підставами для скасування оскаржених судових рішень. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, колегія суддів 
ухвалила:
Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2021 року стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                      ОСОБА_3