ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 754/6147/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції:Бабко В.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  31 травня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Висоцький А.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - 
                                                  
                                                      В С Т А Н О В И В : 
19.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови серії АС № 0000019080 від 17.03.2021 щодо накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. та закриття провадження у справі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч .3 ст.122 КУпАП; про визнання протиправними дії інспектора відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Рябоконь Віктора Вікторовича щодо тимчасового затримання та доставляння транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 на спеціальний майданчик; про стягнення з Державного бюджету України, за рахунок  бюджетної програми КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 1835грн.   
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що обставини які викладені в постанові, не відповідають дійсності, не підтверджені відповідними доказами. 
Позивач наголосив, що 17.03.2021 керуючи транспортним засобом «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 зупинив транспортний засіб на узбіччі дороги по вулиці Зарічній, 1 у місті Києві, проте правила дорожнього руху не порушував, оскільки транспортний засіб був залишений на дорозі у місці де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом більше 3 метрів. 
Позивач зазначив, що відсутні докази  щодо порушення ним пункту 15.9 «д» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.11.2021 позовні вимоги задоволено: визнано протиправними дії інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Рябоконь Віктора Вікторовича щодо тимчасового затримання та доставляння транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 на спеціальний майданчик; скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АС №0000019080 від 17.03.2021, відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу порушення; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)  на користь позивача відшкодування шкоди в розмірі 1555,40грн.
Приймаючі вказане рішення суд першої інстанції зробив висновок, що транспортний засіб «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 , 17.03.2021 року був розміщений таким чином, що не створював перешкод дорожньому руху або загрози безпеці руху, що підтверджується фотокартками. Щодо решти позовних вимог суд першої інстанції вказав на їх похідність від основних, тому й були задоволені.
Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати його, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивач зупинив й залишив транспортний засіб у другому ряду дороги, тобто відбулось паркування транспортного засобу у місці дороги де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортних засобом, що зупинився, менш 3 метрів. 
Апелянт наголосив, що факт порушення позивачем п. 15.9 «д» Правил дорожнього руху підтверджено фотозйомкою, проте цей доказ помилково судом першої інстанції не прийнято, що суперечить положенням норм КАС України. 
Крім того, апелянт наголосив, що затримання транспортного засобу відбулось з дотриманням положень Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 990.    
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України. Сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Матеріалами справи підтверджено, що 17.03.2021 позивач керуючи транспортним засобом «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 , зупинив транспортний засіб на узбіччі дороги по вулиці Зарічній, 1 у місті Києві. 
В матеріалах справи у наявності фотознімки щодо паркування автомобіля позивача на дорозі по вулиці Зарічній, 1 у місті Києві.
В цей же день, 17.03.2021 інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Рябоконь В.В.  було складено відносно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АС №0000019080 від 17.03.2021 щодо скоєння останнім правопорушення передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, а саме  паркування транспортного засобу у місці дороги де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортних засобом, що зупинився, менш 3 метрів, що є порушенням п. 15.9 «д» Правил дорожнього руху, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 грн. та транспортний засіб позивача був тимчасово затриманий та доставлений до спеціального майданчику. 
Вищевказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, і не є спірними.
Проте, спірним є місце зупинки позивачем транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 ,  у відстані від суцільної лінії розмітки, більше чи менше ніж 3 метра.
          Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Відповідно до ч.1,2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Пунктом 15.9 «д» Правил  дорожнього руху України визначено, що  зупинка забороняється: у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3м.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суб`єктом правопорушення в цій статті в разі вчинення передбачених частинами першою-третьою цієї статті правопорушень, зокрема у виді порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.
При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у не оплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки) зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.
Порядок тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 990.    
Цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів, зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення.
Матеріалами справи підтверджено, що 17.03.2021 позивач керуючи транспортним засобом «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 , зупинив транспортний засіб на узбіччі дороги по вулиці Зарічній, 1 у місті Києві, тобто здійснив паркування транспортного засобу у місці дороги, у другій полосі дороги, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортних засобом менш 3 метрів.
Вказане підтверджено фотознімками, що знаходяться в матеріалах справи й надані відповідачем, з відмітками географічних координат зупинки транспортного засобу, з показниками відстані транспортного засобу до суцільної лінії розмітки за допомоги рулетки. Фотознімки зроблені з різних ракурсів на місцевості й гарної якості.
Таким чином, приймаючи до уваги надані докази, колегія суддів вважає їх достовірними та належними, приймає їх до уваги і доходить до висновку, що складений 17.03.2021 інспектором постанова відносно позивача є правомірною, оскільки є належні докази, які підтверджують порушення позивачем п. 15.9 «д» Правил дорожнього руху, за що правомірно його притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП, а саме  паркування транспортного засобу у місці дороги де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортних засобом, що зупинився, менш 3 метрів.
          Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами  апелянта, вони спростовують висновки суду про недоведеність відповідачем правомірності спірної постанови. 
Щодо решти позовних вимог, колегія суддів вважає їх такими, що вони є необґрунтованими через їх похідність від основних позовних вимог позивача про протиправність постанови щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.
У разі виявлення інспектором порушень п. 15.9 «д» Правил дорожнього руху, у посадової особи виникає обов`язок щодо тимчасового затримання транспортного засобу, який припарковано з порушенням, та  доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик   як то передбачено п. 3 вказаним Порядком № 990.    
Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Таким чином, судом першої інстанції неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Статтею 317 КАС України визначені підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення.
Керуючись статтями 308, 309, 310, 313, 315, 317, 321. 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 р. - задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - скасувати.
ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.              

Колегія суддів:                                                                                             О.В. Карпушова  

                                                                                                              Л.В. Губська

                                                                                                             О.В. Епель