П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
10 серпня 2022 року                                                                                              м. Київ
 
Справа №759/12673/21
Провадження № 22-ц/824/5132/2022
 
Резолютивна частина постанови оголошена 10 серпня 2022 року
Повний текст постанови складено 16 серпня 2022 року
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Сірої Ю.М.
 
учасники справи:     позивач          ОСОБА_1 
                                    відповідачі     ОСОБА_2 , ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року у складі судді Петренко Н. О. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Історія справи
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням.
Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що він є власником 1/3 частини житлового приміщення (квартири) АДРЕСА_1 . Квартира складається з трьох кімнат житловою площею 41,9 кв.м у тому числі: кімната 17,0 кв.м, кімната 10 кв.м, кімната - 14,9 кв.м, а також кухня площею 7,3 кв.м, вбиральня 1 кв.м, ванна кімната 
2,6 кв.м, коридор 11,8 кв.м, кладової 6,2 кв.м, лоджії 6,2 кв.м. Позивач є фактичним користувачем кімнати 17,0 кв.м. Співвласниками по 1/3 частки квартири є мати позивача - ОСОБА_2 та брат - ОСОБА_1 . Між сторонами виникають спори з приводи користування володіння квартирою та домовленості про спосіб користування кварти рою не досягнуто. 
ОСОБА_1 просив встановити порядок користування квартирою 
АДРЕСА_1 , виділивши йому житлову кімнату 17,0 кв.м та залишити у загальному користуванні кухню площею 7,3 кв.м; вбиральню 1 кв.м, ванну 2,6 кв.м, коридор 11,8 кв.м, кладову - 1,1 кв.м.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року закрито підготовче засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Призначено справу до судового розгляду по суті.
 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням задоволено.
Встановлено порядок користування квартирою 
АДРЕСА_1 наступним чином :
виділено у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,0 кв.м;
 виділено у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житлові кімнати площею 10 кв.м та 14,9 кв.м.
У загальному користуванні залишено кухню - 7,3 кв.м, вбиральню - 1 кв.м, ванну кімнату - 2,6 кв.м, коридор - 11,8 кв.м, кладову - 1,1 кв.м.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із фактичного порядку користування житловим будинком, який склався у сторін.
 
            Короткий зміст вимог та доводів апеляційних скарг
 
            29 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 , за згодою другого відповідача ( ОСОБА_2 ) виділивши у користування ОСОБА_1 та його родини кімнату площею 17 кв.м.
05 січня 2022 року ОСОБА_2 подала через засоби поштового зв?язку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 , за згодою другого відповідача ( ОСОБА_1 ) виділивши у користування ОСОБА_2 кімнату площею 14,9 кв.м., а другому відповідачу - ОСОБА_1 - кімнату 
площею 17 кв.м.
 
Рух апеляційних скарг та матеріалів справи
 
13 січня 2022 року матеріали цивільної справи № 759/12673/21 разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 надійшли до Київського апеляційного суду.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 13січня 2022 року матеріали цивільної справи № 7759/12673/21 разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 передано судді-доповідачу.
            Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування жилим приміщенням.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 27 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 передано судді-доповідачу.
            Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 січня 2022 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року призначено до розгляду в судове засідання з викликом учасників справи.
            Ухвалою Київського апеляційного суд увід 15 лютого 2022 року клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року - задоволено та поновлено його. 
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування жилим приміщенням.
            Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 
2021 року призначено до розгляду в судове засідання з викликом учасників справи.
 
Доводи інших учасників справи
 
            Відзиви на апеляційні скарги не надходили.
 
Позиція Київського апеляційного суду
 
В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат Росинець О.В. підтримали доводи апеляційних скарг.
 
Представник ОСОБА_1 адвокат Мідянка А.А. заперечував проти доводів апеляційних скарг, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
Фактичні обставини справи
 
Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло 
від 14 травня 2004 року квартира за адресою: АДРЕСА_4 належить ОСОБА_2 - 1/3 частина, ОСОБА_1 - 1/3 частина, ОСОБА_1 - 
1/3 частина (а. с. 14).
ОСОБА_2 є матір?ю ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .
Відповідно до технічного паспорту квартира за адресою: 
АДРЕСА_4 складається з трьох кімнат, житловою площею 41,9 кв.м у тому числі: 1-а кімната, площею 17,0 кв.м; 2-а кімната, площею 10,0 кв.м, 3-я кімната, площею 14,9 кв.м, кухня, площею 7,3 кв.м; вбиральня, площею 1 кв.м, ванна, площею 2,6 кв.м., коридор, площею 11,8 кв.м, кладова, площею 1,1 кв.м (а. с. 17-19).
Між сторонами склався такий порядок користування квартирою 
АДРЕСА_1 : позивач з дружиною користується кімнатою, площею 
17,0 кв.м, а відповідачі користуються кімнатами 10,0 кв.м та 14,9 кв.м. відповідно.
 
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права
 
            У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Надаючи оцінку аргументам, наведеним в апеляційних скаргах, Київський апеляційний суд виходить із такого.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Колегія суддів виходить з того, що, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.
            епорушність права власності закріплено в ст. 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
            Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.
            За приписами ч.1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
            Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
            Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
            Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
            Квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
            Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
            Порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку.
            Судом встановлено, що спірна квартира перебуває у спільній частковій власності сторін по справі, кожному з яких належить по 1/3 частині квартири. Житлова площа квартири складає 41,9 кв.м. Отже, ідеальна частка кожного співвласника в житловій площі складає 13,96 кв.м.
            Позивач просить виділити собі у користування кімнату площею 17,0 кв.м, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просить залишити в користуванні кімнату площею 110 кв. та 14,9 кв.м.
            Тобто, позивач просить виділити у спільне користування відповідачів кімнати меншої площі, ніж складає їх спільна частка житлової площі в спільній власності. При цьому, у своє користування позивач просить виділити найбільшу кімнату 17, 0 кв.м, що також не відповідає розміру його частки.
            Таким чином, враховуючи розмір житлової площі, яка припадає на кожного із співвласників, суд доходить висновку, що виділення у відособлене користування кожному з них частини квартири, яка б відповідала їх ідеальним часткам не вбачається можливим, запропонований позивачем варіант не відповідає вимогам законодавства та порядку фактичного користування квартирою та призведе до порушення прав інших співвласників щодо володіння та користування квартирою, відповідачі не погоджуються на зменшення їхньої частки у праві користування квартирою, а тому встановити новий порядок користування спірним житловим приміщенням у судовому порядку неможливо.    Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
 
Висновки за результатом розгляду апеляційних скарг
 
Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи(частина друга статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач:                                                     А.М. Стрижеус
                
Судді:                                                                        Л.Д. Поливач
 
                                                                                  О.І. Шкоріна