Справа № 138/3495/21
Провадження № 22-ц/801/882/2022
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року	Справа № 138/3495/21	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Шемети Т.М., Якименко М.М.,
за участю секретаря судового засідання Француза М.Г.,
учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Юхименка Юрія Юрійовича на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року, постановлену місцевим судом під головуванням судді Холодовою Т.Ю., в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за заявою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Юхименка Юрія Юрійовича про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу,

встановив:

       В грудні 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 березня 2022 року позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду, у зв`язку з поданням клопотання представником позивача на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
10 березня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
Заява мотивована тим, що під час постановлення ухвали від 03.03.2021 про залишення позовної заяви без розгляду, судом не вирішено питання про судові витрати. Представник повідомляє, що через недобросовісну поведінку позивача та подачу ним необґрунтованого позову відповідачем ОСОБА_1 понесені значні витрати на професійну правничу допомогу. За таких підстав згідно вимог ст.ст. 133, 142, 257 ЦПК України, представник просить задовольнити його заяву та стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5300 грн.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Юхименка Юрія Юрійовича про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Ухвала Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року мотивована тим, що підстави, визначені ч. 9 ст. 141 ЦПК України, в заяві адвоката Юхименка Ю.Ю. про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу не зазначені та не доведені належними та допустимими доказами.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, представник відповідача  ОСОБА_1 адвокат Юхименко Юрій Юрійович подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив суд скасувати ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовільнити заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника у зв`язку з поданням позивачем АТ «Універсал Банк» вказаного позову, від якого в подальшому останній відмовився, відповідач ОСОБА_1 була змушена звернутись за правовою допомогою до адвоката Юхименка Ю.Ю. за захистом своїх прав та інтересів, через що понесла значні грошові витрати. Вважає вказані дії позивача зловживанням процесуальними правами. Разом з тим звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні належні та достатні докази щодо понесення відповідачем витрат на правову допомогу.
Інші сторони не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч. 6 ст. 142 ЦПК України).
Згідно ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Отже, зі змісту частини 5 статті 142 ЦПК України вбачається, що про залишення позову без розгляду у справі виноситься ухвала, в якій може бути вирішене питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.
Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.
Таким чином, необхідною умовою для застосування частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі є встановлення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.
Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. 
При цьому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача, а суд встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується
Водночас, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством та Конституцією України і не містить таких обмежень.
Так, звертаючись із вказаною заявою, стороною відповідача не надано доказів на підтвердження своєї позиції щодо зловживання процесуальними права з боку позивача, а саме по собі пред`явлення позову, та подання заяви про залишення позову без розгляду, не можуть свідчити про необґрунтовані дії позивача, що, у свою чергу, дає підстави для висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення із позивача на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі саме з підстав зловживання своїми процесуальними правами.
Подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті є їх правом, передбаченим процесуальним законом, а посилання відповідача на те, що подання позивачем до суду позовної заяви, від якої в подальшому останній відмовився є зловживанням процесуальними правами, носять суб`єктивний характер і не доведені жодними належними та допустимим доказами.
Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, остання містить обґрунтування на підтвердження заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідачів 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, про що вірно звернуто увагу судом попередньої інстанції.
При цьому встановлено, що заява про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, взагалі не містить доказів необґрунтованих дій позивача, у ній по суті наводяться обґрунтування понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на правову допомогу згідно з Договором від 09 червня 2021 року у розмірі 5300 гривень.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачем, так само матеріалами справи не підтверджується і зловживання позивачем своїми процесуальними правами.
У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Юхименка Юрія Юрійовича залишити без задоволення.
Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                         О.Ю. Береговий

Судді:                                                                Т.М. Шемета

                                                                               М.М. Якименко