ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/12673/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-Дніпропетровськ»
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року про закриття провадження
по справі №160/12673/19 (головуючий суддя Кальник В.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-Дніпропетровськ»
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Караван-Дніпропетровськ» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення від 14.06.2019 №0018031404, яким визначено грошове зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 провадження у справі №160/12673/19 закрито на підставі п.1 ч.1  ст.238 КАС України.
Суд виходив з того, що спір за позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є майновим за своєю правовою природою, щодо позивача Господарським судом міста Києва відкрито провадження у справі про банкрутство, тому цей спір підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 15.12.2021, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована, зокрема тим, що, у суду першої інстанції були відсутні жодні правові підстави для застосування на підставі ч. 4 ст. 242 КАС України висновків Верховного Суду, що були викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №905/2030/19. При цьому, у даній справі, спір про оскарження податкового повідомлення-рішення зводиться до перевірки правильності дій контролюючого органу, а не до захисту майна боржника, стосовно якого відкрито провадження про банкрутство, тому, на думку позивача, такий судовий спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання позивач повідомлений судом належним чином.
В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2019 позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Караван-Дніпропетровськ» звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
20.01.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі № 160/12673/19. 
Ухвалою  від 01.11.2021 у справі №    910/15023/21 Господарським судом міста Києва відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Караван-Дніпропетровськ». 
Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України  до справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів, віднесені справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до  Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
21.04.2019 набрав чинність Кодекс України з процедур банкрутства, яким, зокрема, визначений порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник (стаття 7 Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
За правилами ч.2 ст.7  Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Частиною 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
Виходячи з визначеного позивачем спору, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що спір, який виник між сторонами, про оскарження податкового повідомлення-рішення №0018031404 від 14.06.2019, за своєю правовою природою є майновим, оскільки за наслідком його розгляду в податкового органу може виникнути право на стягнення з боржника певної грошової суми (майнове право), яка в розумінні  статті 190 ЦК України  є майном боржника.
З цього приводу суд першої інстанції правильно застосував правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 у справі № 1340/3510/18, Верховного Суду в постанові від 05.07.2019 у справі № 826/17147/18.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки  суду першої інстанції з посиланням на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19, що дану справу №160/12673/19 не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки вимоги ТОВ «Караван-Дніпропетровськ», щодо якого порушено справу про банкрутство, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення підлягають розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 зазначено, що частиною третьою  статті 7 КУзПБ  визначено процесуальні наслідки щодо необхідності надіслання до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство та який розглядає спір по суті, матеріалів справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство.
Отже,  статтею 7 КУзПБ  як процесуальним законом змінено юрисдикцію розгляду ряду спорів фізичних осіб - боржників щодо їх майна, які раніше розглядалися у цивільних судах, а також віднесено до господарської юрисдикції ряд інших спорів юридичних осіб, які стосуються майна боржника(юридичної чи фізичної особи), зокрема й тих, які виникають з кредиторами - контролюючими органами щодо сплати податків та зборів.
З прийняттям  КУзПБ  законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї.
Спір за позовом боржника про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є майновим за своєю правовою природою, оскільки за наслідком його розгляду в податкового органу може виникнути право на стягнення з боржника певної грошової суми (майнове право), яка в розумінні  статті 190 ЦК України  є майном боржника. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 травня 2020 року у справі № 1340/3510/18 (пункти 77, 81), Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 05 липня 2019 року у справі № 826/17147/18 (пункти 17, 18).
Отже, вимога особи, щодо якої порушено справу про банкрутство, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення як майновий спір боржника, підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду.
Ініціювання поза справою про банкрутство, у межах якої суд розглядає спори про розмір грошових вимог до боржника, ще однієї справи в суді іншої юрисдикції стосовно наявності (відсутності) податкового боргу, визначеного у податковому повідомленні-рішенні, є неефективним як для захисту прав кредитора, так і для захисту прав боржника. Одночасний розгляд в судах різної юрисдикції спорів, судові рішення у яких впливають на визначення розміру грошових вимог до боржника, може зумовлювати необхідність зупинення провадження у справі про банкрутство цього боржника, що прямо забороняє  КУзПБ. Крім того, такий одночасний розгляд може ускладнити формування реєстру вимог кредиторів через необхідність перегляду за нововиявленими обставинами у справі про банкрутство відповідних судових рішень про результат розгляду спірних вимог кредитора. Саме тому процедура розгляду спору щодо оскарження податкового повідомлення-рішення є ефективним способом захисту прав боржника у спорі з уповноваженим державою органом щодо розміру спірної заборгованості такого органу та здійснюється у межах процедури банкрутства відповідного боржника.
Суд апеляційної інстанції,  переглядаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, звертає увагу, що в даному випадку спірне податкове повідомлення-рішення прийнято 14.06.2019, провадження у справі про банкрутство ТОВ «Караван-Дніпропетровськ» порушено 01.11.2021, платник звернувся з позовом до суду першої інстанції 16.12.2019, тобто до порушення провадження у справі про банкрутство.
Правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 у справі    № 905/2030/19, стосується спору, який виник у зв`язку з оскарженням позивачем у червні 2020 року податкового повідомлення-рішення від 14 лютого 2020 року № 0004090504. Позовні вимоги заявлено після відкриття ухвалою Господарського суду Донецької області від 18 листопада 2019 року  відносно позивача провадження у справі  № 905/2030/19  про банкрутство  ПрАТ «Геркулес».  
Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлені обставини виключають підстави для закриття провадження у справі № 160/12673/19 у зв`язку з її непідсудністю адміністративним судам.
  Крім того, закриваючи провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України - справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд першої інстанції не врахував положень  ч.3 ст.7 КУзПБ, якою  визначено процесуальні наслідки щодо необхідності надіслання до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство та який розглядає спір по суті, матеріалів справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство.
З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції  дійшов висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до ст.320 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 310, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-Дніпропетровськ» задовольнити.  
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі № 160/12673/19 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко