П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/19554/21	
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Танасогло Т.М., 
                                                    Шеметенко Л.П.         
                          при секретарі:              Шатан В.О.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Одесі апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Одеської обласної прокуратури, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2021р. та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 2.06.2021р. у справі №420/4491/20 за період з 27.02.2021р. по 4.10.2021р. у розмірі 249 515,2грн.:
- за період з 27.02.2021р. по 30.09.2021р. - в частині поновлення на посаді;
- за період з 27.002.2021р. по 4.10.2021р. - в частині стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 23 250,28грн.;
- за період з 2.06.2021р. по 4.10.2021р. - в частині стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2021р. у справі за №420/4491/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Водночас позивачем зазначено, що незважаючи на задоволення зазначеним рішенням суду позовних вимог в частині поновлення на посаді позивача, яке підлягало негайному виконанню, лише 30.09.2021р. наказом керівника Одеської обласної прокуратури за №2179к скасовано наказ прокуратури Одеської області за №791к від 29.04.2020р. про звільнення ОСОБА_1 з посади та органів прокуратури. Також позивач зазначив, що незважаючи на те, що рішенням суду від 26.02.2021р. у справі за №420/4491/20 поміж іншого зобов`язано відповідача негайно виплатити позивачу заробітну плату за один місяць, вказані кошти фактично були виплачені лише 4.10.2021р..
Таким чином, позивач вказує на те, що відповідачем виконано рішення суду лише 4.10.2021р., а не 27.02.2021р..
З огляду на вищенаведене, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2021р. у справі за №420/4491/20.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021р. адміністративний позов задоволено частково.
Стягнуто з Одеської обласної прокуратури за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2021р. та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 2.06.2021р. у справі №420/4491/20 за період з 27.02.2021р. по 1.10.2021р. у розмірі 167 721,52грн...
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 667,22грн. згідно квитанції про сплату судового збору №65874 від 20.10.2021р..          В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не виконано рішення суду у справі №420/4491/20 в частині негайного виконання, оскільки будь-яких доказів на підтвердження правомірності своєї бездіяльності та обґрунтованих підстав затримки виконання рішення до суду не надано.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури на посаді прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області.
29.04.2020р. наказом прокурора Одеської області за №791к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 ЗУ «Про прокуратуру» з 30.04.2020р..
Позивач не погодившись зі своїм звільненням звернувся в суд із відповідним позовом.
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4491/20 від 26.02.2021р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 26.02.2021р. - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Одеської області №791к від 29.04.2020р. про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області на підставі п.9 ч.1 ст.51 ЗУ «Про прокуратуру» з 30.04.2020р..
Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Одеській обласній прокуратурі на посаді, прирівняній до посади прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області з 30.04.2020р..
Стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме з 30.04.2020р. по день ухвалення судового рішення, 26.02.2021р., 234  771,12грн. з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 та в частині стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 23  250,28грн. з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 2.06.2021р. вищезазначене рішення залишено без змін, у зв`язку з чим рішення суду від 26.02.2021 року по справі №420/4491/20 набрало законної сили.
В подальшому, 30.09.2021р. на виконання рішення суду від 26.02.2021р. по справі №420/4491/20 прийнято наказ №2179 згідно пунктів 1 та 2 якого скасовано наказ прокурора №791к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області та органів прокуратури та поновлено ОСОБА_1 на вказаній посаді з 30.04.2020р.(а.с.11).
Крім того, на виконання рішення суду від 26.02.2021р. у справі №420/4491/20 виплачено кошти відповідно до платіжних доручень №№2086, 2088, 2090.
Позивач не погоджується з такими діями Одеської обласної прокуратури щодо затримки виконання судового рішення, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій Одеської обласної прокуратури у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Правилами п.3 ч.1 ст.371 КАС України визначено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки розрахунку(ст.236 КЗпП).
З огляду на вказані норми законодавства, колегія суддів вважає, що  роботодавець зобов`язаний добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.
Згідно матеріалів справи, рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4491/20 прийнято 26.02.2021р..
Вказаним рішенням суду, зокрема допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 та в частині стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 23  250,28грн. з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.
Що стосується виплати належних позивачу коштів на виконання рішення суду, то такі кошти було виплачено 4.10.2021р., що підтверджується платіжними дорученнями №№2086, 2088, 2090 від 1.10.2021р. із відміткою «оплачено» 4.10.2021р. (а.с.13-15).
Порядок казначейського обслуговування державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1407 від 24.12.2012р. (далі - Порядок №1407) регламентує організаційні взаємовідносини між органами Державної казначейської служби (далі - орган Казначейства), розпорядниками бюджетних коштів, одержувачами бюджетних коштів, а також розподіл обов`язків та відповідальності між ними в процесі обслуговування державного бюджету за видатками, операціями з надання кредитів за рахунок коштів державного бюджету та з погашення державного боргу з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України та інших нормативно-правових актів.
Відповідно до п.1.4 Порядку №1407 розпорядник бюджетних коштів (одержувач бюджетних коштів) здійснює формування та подання документів до системи Казначейства в електронному вигляді протягом операційного дня в межах операційного часу, визначеного органом Казначейства. Документи, що надійшли після операційного часу, опрацьовуються наступного операційного дня. Підтвердженням для розпорядників бюджетних коштів (одержувачів бюджетних коштів) успішного передавання їх електронних документів до системи Казначейства є відповідне сповіщення системи Казначейства.
Згідно з п.11.7 Порядку №1407 подані розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів платіжні доручення перевіряються органами Казначейства щодо наявності всіх необхідних реквізитів, відповідності підписів відповідальних посадових осіб і відбитка печатки установи зразкам (якщо картка із зразками підписів та відбитка печатки містить відбиток печатки). За правильність оформлення та достовірність інформації, наведеної у платіжному дорученні, відповідає розпорядник бюджетних коштів (одержувач бюджетних коштів). У разі невідповідності дати подання даті платіжного доручення у полі "Одержано банком" платіжного доручення на всіх примірниках обов`язково проставляються дата подання та підпис казначея. Після проведення платежу на платіжних дорученнях, за якими проведено оплату, ставиться відмітка у вигляді відбитка штампа казначея "Оплачено".
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що 1.10.2021р. припадає на п`ятницю, а датою опрацювання відповідних платіжних доручень є 4.10.2021р. (понеділок), відтак наявні підстави для висновку про те, що Одеською обласною прокуратурою були вчинені всі залежні від неї дії, спрямовані на проведення повного розрахунку з позивачем саме 1.10.2021р., оскільки час опрацювання платіжних документів не залежать від волевиявлення відповідача.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Частина 6 ст.43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. №100 (далі - Порядок).
Абзацом 3 п.2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.
Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Приписами п.8 Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду та матеріалами справи, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2021р. у справі №420/4491/20, встановлено середньоденний заробіток позивача, який складає 1 134,16грн. (а.с.17).
Судова колегія зазначає, що час затримки виконання судового рішення по справі №420/4491/20 від 26.02.2021р. враховується за період з 27.02.2021р. по 1.10.2021р. (день фактичного виконання), та складає 147 робочих днів за вказаний період.
Відтак, сума стягнення за час затримки виконання вищевказаного рішення суду становить 166 721,52грн.(147 х 1 134,16грн.).
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що оскільки Одеською обласної прокуратурою не надано жодних належних доказів на підтвердження правомірності своєї бездіяльності щодо не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2021р. по справі №420/4491/20 в частині негайного виконання, то наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не звертався до відповідних органів щодо примусового виконання рішення суду від 26.02.2021р. у справі №420/4491/20, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2021р. у справі №420/4491/20, яке набрало законної сили, в резолютивній його частині судом зазначено про допущення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 23 250,28грн. з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.
Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.
Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.
Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.
Добровільне виконання рішення суду боржником це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.
Апеляційний суд наголошує, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися, чи позивач буде пред`являти виконавчий документ до виконання в частині поновлення його на посаді.
Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки невиконання рішення щодо поновлення на роботі, яке набрало законної сили суперечить нормам чинного законодавства та тягне за собою відповідальність, передбачену законом, зокрема стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури - залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021р. - залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.          

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          Т.М. Танасогло

                                                                                                    Л.П. Шеметенко