ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/1860/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Аленіна О.Ю., 
суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.
при секретарі судового засідання: Герасименко Ю.С.

Представники учасників справи у судове засідання не з`явились 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕІН ЮКРЕІН”
на рішення Господарського суду Одеської області від 03.11.2021, суддя в І інстанції Бездоля Ю.С., повний текст якого складено 19.11.2021 в м. Одесі
у справі № 916/1860/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Еталон” 
до відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕІН ЮКРЕІН” 
про стягнення 101928,18 доларів США, що еквівалентно 2781551,058 грн

встановив
Товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Еталон” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕІН ЮКРЕІН” про стягнення 101928,18 доларів США, що еквівалентно 2781551,058 грн, з яких: 93479,01 доларів США суми попередньої оплати, що еквівалентно 2551976,97 грн та 8449,17 доларів США 3% річних, що еквівалентно 229574,088 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.11.2021 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача  93479,01 доларів США суми попередньої оплати, що еквівалентно 2551976 грн 97 коп, 8449,17 доларів США 3% річних, що еквівалентно 229574 грн 088 коп та 41723 грн 27 коп судового збору.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 рішення Господарського суду Одеської області від 03.11.2021 по справі №916/1860/21 скасовано, у задоволенні позову відмовлено. 
Судом апеляційної інстанції отримано клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Креін Юкреін" про ухвалення додаткового рішення та заяву про долучення доказів розміру судових витрат в якому просить стягнути з позивача на свою користь судові витрати на правову допомогу у розмірі 50000 грн.
За твердженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Креін Юкреін", останнім понесено витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 50  000 грн, на підтвердження чого товариством надано договір №03-11 від 03.11.2021 про надання правової (правничої) допомоги та розрахунок часу і перелік видів правової (правничої) допомоги (обсяг наданих послуг), наданих клієнту згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №03-11 від 03.11.2021.
У клопотанні про зменшення розміру судових витрат і витрат на правову допомогу Товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Еталон” зазначає, що на його думку відшкодування відповідачем витрат позивача можливе в обсязі 15000 грн. 
На думку позивача, заявлений відповідачем розмір витрат у сумі 50000 грн є неспівмірним із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг. Зокрема, усна консультація, вивчення документів, узгодження правової позиції по апеляційному оскарженню рішення суду першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, адже нових документів долучено не було, правова позиція відповідача не змінилась. Відтак, підготовка апеляційної скарги не вимагала значного обсягу часу, оскільки зміст апеляційної скарги значно не відрізняється від відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та промови у суді першої інстанції. 
До суду апеляційної інстанції також надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Еталон” про ухвалення додаткового рішення в якій останній просить ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, які становлять винагороду адвоката у розмірі 136  254 грн, що становить 5000 доларів США за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді загальної фіксованої суми. 
В означеній заяві позивач посилається на укладений з адвокатським бюро договір про надання правової допомоги, в якому визначено фіксовану суму за надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції, яка складає 5000 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день оплати.
До названої заяви додано рахунок-фактуру №1-23/12 від 23.12.2021, платіжне доручення №1940 від 24.12.2021 та акт приймання-передачі виконаної роботи від 30.12.2021 по договору про надання правової допомоги №1 від 25.02.2021 
Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕІН ЮКРЕІН” у своєму клопотанні просить відмовити у відшкодуванні понесених позивачем витрат на правову допомогу повністю, оскільки у задоволенні позовних вимог було відмовлено, а тому з огляду на приписи ст.129 ГПК України, такі витрати покладаються на позивача. До того є, відповідач вважає, що витрати позивача є надмірними і завищеними, не відповідають тому обсягу послуг, наданими адвокатом в апеляційній інстанції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 розгляд справи для ухвалення додаткового рішення було призначено на 03.08.2022.
Представники сторін були належним чином сповіщені про час, дату та місце розгляду справи, проте своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались. 
Оскільки ухвалою суду від 27.07.2022 явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за потрібне ухвалити додаткове судове рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції за їх відсутності.
За приписами статті 244 ГПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
З матеріалів справи вбачається, що 03.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю “КРЕІН ЮКРЕІН” (клієнт) та Сторожуком Дмитром Івановичем (адвокат) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №03-11 у відповідності до п. 1 якого клієнт в порядку та на умовах визначених цим договором, дає завдання-доручення (усно або письмово), а адвокат зобов`язується відповідно до завдання-доручення клієнта надати йому за плату юридичні послуги, щодо здійснення представництва (правової (правничої) допомоги) прав та інтересів клієнта в Південно-Західному апеляційному господарському суді (апеляційна інстанція) по справі №916/1860/21.
У відповідності до п. 3.1. даного договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість послуг адвоката (гонорар), що надається за цим договором, у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч гривень), що є фіксованою платою, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, у наступному порядку - протягом 15 робочих днів з дня проголошення рішення суду апеляційної інстанції.
Згідно з п. 7.1. цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (у разі наявності печаток) та діє до моменту набрання рішенням суду законної сили по справі або інших обставин за домовленістю між сторонами які зазначені у додаткових угодах (замовленнях).
У наданому відповідачем розрахунку часу і переліку видів правової (правничої) допомоги (обсяг наданих послуг), наданих клієнту згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №03-11 від 03.11.2021 міститься детальний опис наданих послуг та вказано, що він одночасно є актом передачі-приймання виконаних послуг. 
Частина 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
З матеріалів справи вбачається, що в апеляційній скарзі відповідач, із посиланням на приписи ч.8 ст.129 ГПК України зазначив, що орієнтовний розрахунок витрат апелянта у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції становить 50  000 грн. У зв`язку з непередбаченістю тривалості судового розгляду за цією справою та кількість витрачених годин на надання правничої допомоги, остаточний розрахунок буде надано адвокатом після проголошення рішення по цій справі.
Повний текст постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 було складено 25.07.2022. Із клопотанням про ухвалення додаткового рішення, із наданням відповідних доказів, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції 22.07.2022. Отже заявник зробив відповідну заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в межах строків, передбачених ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Дослідивши надані відповідачем докази на підтвердження розміру судових витрат, судова колегія встановила, що судові витрати на правову (правничу) допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 50000 грн підтверджені належними доказами, є обґрунтованими і підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.
При цьому, колегією суддів враховуються правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 у відповідності до якої витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Щодо клопотання позивача про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до ч.ч. 4, 5,6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, додатковій постанові Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/5229/19.
Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, позивач не надав. 
При цьому, заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач не зазначив обґрунтованих доводів стосовно неспівмірності, нерозумності визначених сторонами у договорі про надання правової допомоги послуг та понесених у зв`язку з цим витрат заявником. 
Колегія суддів вважає, що загальна сума витрат на адвокатські послуги понесена відповідачем під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 50 000 грн жодним чином не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Як вже було зазначено вище, у п. 3.1. договору про надання правової (правничої) допомоги №03-11 сторонами визначено, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість послуг адвоката (гонорар), що надається за цим договором, у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч гривень), що є фіксованою платою, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з огляду на загальні принципи справедливості та верховенства права, враховуючи всі аспекти та складність справи, виходячи з критеріїв реальності та розумності витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, колегія суддів вважає, що судові витрати понесені відповідачем на надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції підлягають покладенню на позивача.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає за можливе заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕІН ЮКРЕІН”  задовольнити й ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Еталон” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕІН ЮКРЕІН” 50  000 грн витрат на професійну правничу допомогу понесених у суді апеляційної інстанції.
Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Еталон” про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача у разі відмови в позові.
Так, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕІН ЮКРЕІН” задоволено, рішення Господарського суду Одеської області від 03.11.2021 по справі №916/1860/21 скасовано, у задоволенні позову відмовлено. 
Відтак, оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем у суді апеляційної інстанції покладаються на останнього.
Наведене зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Еталон” про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до підпункту “в” пункту 4 частини 1 статті 282 ГПК України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судом апеляційної інстанції хоча й було зазначено в мотивувальній частині постанови про те, що судові витрати понесені скаржником у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача, однак у резолютивній частині не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У даному випадку підлягають розподілу витрати апелянта по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення апеляційної скарги, витрати апелянта зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 62  584,89 грн необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 234, 235, 236, 240, 244, 281-283  ГПК України, колегія суддів –
ПОСТАНОВИЛА:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕІН ЮКРЕІН” про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Еталон” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕІН ЮКРЕІН” 50  000 грн витрат на професійну правничу допомогу понесених у суді апеляційної інстанції.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Еталон” про ухвалення додаткового рішення відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Еталон” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕІН ЮКРЕІН” 62  584,89 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів. 
Додаткова постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст даної додаткової постанови складено та підписано 08.08.2022.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                          Богатир К.В.

Суддя                                                                                          Філінюк І.Г.