Справа № 307/1130/21

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

16.06.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Коструб В. В. в інтересах ОСОБА_1 ,

                                                        в с т а н о в и в:

Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 серпня 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з постановою, 01.04.2021, о 00 год 34 хв, ОСОБА_1 в смт Тересва, по вул. Народна, керував автомобілем марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник особи, яка протягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Коструб В. В., вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, висновки, викладені в ній такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, тому, на думку апелянта судове рішення підлягає скасуванню. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Стверджує, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , огляд на стан сп`яніння водія провели всупереч ст. 266 КУпАП, при цьому поліцейські змусили ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», який не включений до переліку зареєстрованих медичних виробів, крім того, до процедури проведення огляду був залучений тільки один свідок. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду у медичному закладі, однак, працівники поліції це проігнорували. Вважає, що відеоматеріал, долучений до матеріалів справи також не є належним доказом у справі, позаяк на відеозаписі відсутній цифровий підпис автора та особи, уповноваженої на виготовлення його копій. При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Покази свідків, на переконання апелянта, не можуть братися до уваги, оскільки такі є сумнівними. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Коструба В. В., які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від вказаних осіб не надходило. Неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Коструба В. В., відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і незаконною, тому її слід скасувати, апеляційний суд слушними не визнає з огляду на таке.
Апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №088227, 01.04.2021, о 00 год 34 хв, у смт Тересва, по вул. Народна, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився зі змістом процесуального документу, копію його отримав, у водія тимчасово вилучені документи: посвідчення водія серії НОМЕР_2 та надано йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 .
Роздруківкою тестування на визначення стану алкогольного сп`яніння з приладу технічного засобу «Drager» підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані, результат тестування позитивний, - 1, 47 % проміле. Своїм підписом на роздруківці ОСОБА_1 підтвердив, що зі вказаним результатом тестування він ознайомлений (а. с. 2).
Відповідно до акту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд водія ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Освідування проводилось за допомогою приладу алкотестера «Драгер 6810» у присутності двох свідків, - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно з рапортом старшого сержанта поліції Фекет В. В., під час патрулювання поліцейськими був зупинений автомобіль марки «ВАЗ-2107» д. н. з. НОМЕР_4 , який рухався із вимкненим покажчиком повороту. При перевірці особи водія, у поліцейських виникли сумніви щодо його тверезості, відтак ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування у встановленому законом порядку (а. с. 4). 
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Фекет В. В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення та роздруківці приладу «Драгер», – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський при виконанні своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень. 
При оцінці доводів апелянта про те, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 , огляд на стан сп`яніння водія провели всупереч ст. 266 КУпАП, при цьому поліцейські змусили ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», який не включений до переліку зареєстрованих медичних виробів, апеляційний суд вказані твердження визнає недоцільними з огляду на таке.
По-перше, доводи апелянта щодо безпідставності зупинки його транспортного засобу є такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У цьому контексті, суд апеляційної інстанції дослідивши кожен окремий доказ на предмет належності, достовірності та достатності, констатує, що вказані докази повністю узгоджуються між собою. Так, відхиляючи твердження у цій частині, суд апеляційної інстанції визнає, що рапортом старшого сержанта поліції Фекет В. В. підтверджується, що під час патрулювання був зупинений автомобіль марки «ВАЗ-2107» д. н. з. НОМЕР_4 , який рухався із вимкненим покажчиком повороту. При перевірці особи водія, у поліцейських виникли сумніви щодо його тверезості, відтак ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування у встановленому законом порядку.
По-друге, твердження апелянта про те, що огляд на стан сп`яніння проведений із порушенням вимог закону через те, що ОСОБА_1 мав намір пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак поліцейськими прохання водія не було взято до уваги, апеляційний суд визнає недоцільними, адже на підтвердження цих доводів ні ОСОБА_1 , ні його захисником, адвокатом Кострубом В. В., не надано будь-яких доказів, тому вони апеляційним судом, з огляду на сукупність належних, достовірних та достатніх доказів, які містяться у матеріалах справи, такі відхиляються.
Щодо тверджень апелянта про визнання роздруківки приладу «Драгер 6820» недопустимим доказом у справі, такі вважаються необґрунтованими враховуючи таке.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.
Згідно з Переліком технічних засобів, що використовуються у підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01 березня 2010 року № 33, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01».
Всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення відповідно до переліку, затвердженого наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу «Драгер 6810» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.
Так, з матеріалів справи убачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений за допомогою спеціального приладу «Драгер 6810», який є допустимим та сертифікованим для проведення такого огляду, а тому доводи в цій частині є необґрунтованими та розцінюються апеляційним судом як намагання апелянта ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Доводи адвоката Коструба В. В. про те, що відеозапис, який міститься у матеріалах справи, також не може слугувати належним доказом, адже на ньому не зазначено цифрового підпису автора, - апеляційний суд не визнає слушними, адже свого підтвердження вони не знайшли і спростовуються достовірними та достатніми доказами, що свідчать про те, що ОСОБА_1 порушені вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак, у результаті дослідження та перевірки наявних у матеріалах справи доказів, у апеляційного суду відсутні підстави вважати відеозапис сфальсифікованим, а доводи апелянта слушними. Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, при цьому, він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Не знайшли свого підтвердження також доводи апелянта про те, що зазначені у протоколі свідки не були присутніми під час проведення освідування водія та при складанні Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відхиляючи ці твердження, апеляційний суд бере до уваги наявність належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності безумовно підтверджують той факт, що поліцейськими були дотримані вимоги КУпАП, які регламентують процедуру проведення огляду на стан сп`яніння. Сумнівів в упередженості чи необ`єктивності свідків у апеляційного суду також не виникає, позаяк вони своїми підписами підтвердили, що водій ОСОБА_1 у їх присутності пройшов освідування на місці зупинки транспортного засобу, результат огляду позитивний, - 1, 47 % проміле. 
Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Наявними у матеріалах справи доказами: і протоколом про адміністративне правопорушення, і Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується, що освідування ОСОБА_1 проводилось у присутності двох свідків та супроводжувалось безперервною відеофіксацію. Отже, будь-які сумніви щодо законності процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в апеляційного суду не виникає.
Всі інші доводи, які спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє, оскільки у матеріалах справи немає жодних належних та достатніх доказів, які можуть ставити під сумніви правильність та законність висновків місцевого суду.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що місцевий суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини справи із урахуванням наявних та досліджених доказів, дійшов правильного й обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 повинен на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Коструб В. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Коструб В. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван Стан