Ухвала
 
26 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 161/16265/19
провадження № 61-3439ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із спільного майна, 
встановив:
25 березня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року у вищевказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Заявнику слід було зазначити підстави касаційного оскарження, надати суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень із зазначенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів, а також самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження позовних вимог майнового характеру про виділ в натурі житлового будинку та виділ в натурі земельної ділянки, підтвердити його розмір належними доказами (наприклад, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості нерухомого майна тощо) та сплатити судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням дійсної вартості нерухомого майна, виділ якого у власність в натурі просить здійснити позивач.  
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 квітня 2022 року заявник подала до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, заяву про поновлення строку касаційного оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів, а також квитанцію про сплату судового збору в розмірі 3 076, 00 грн.
Разом з тим, недоліки касаційної скарги в частині надання інформації про ціну позову (вартість спірного нерухомого майна, виділ у власність якого в натурі просить здійснити позивач) для можливості перевірки сплати судового збору в частині оскарження позовних вимог майнового характеру про виділ в натурі житлового будинку та виділ в натурі земельної ділянки за встановленими законом ставками (з урахуванням ціни позову) з урахуванням вимог касаційної скарги не усунуті.
Отже, заявнику необхідно надати до Верховного Суду інформацію про ціну позову (вартість спірного нерухомого майна, виділ у власність якого в натурі просить здійснити позивач), надати докази на підтвердження цієї обставини для перевірки сплати судового збору за встановленими законом ставками з урахуванням вимог касаційної скарги і позовної заяви та у разі необхідності доплатити судовий збір. 
Також ОСОБА_1 в новій редакції касаційної скарги зазначає, що нею долучаються в якості додатку до скарги копія технічного паспорту від 07 серпня 2019 року в двох екземплярах та копія технічного паспорту від 11 січня 2008 року в двох екземплярах, проте копії таких документів відсутні, про що складено акт від 19 травня 2022 року № 528. 
Крім того, заявник у новій редакції касаційної скарги вказує, що судові рішення оскаржуються нею на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій необґрунтовано відхили її клопотання про виклик в судове засідання судового експерта для надання роз'яснення стосовно складеного ним висновку. 
Поряд з цим в тексті скарги ОСОБА_1 посилається також на висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року в справі № 501/2148/17.
Відтак, у випадку зазначення підставою касаційного оскарження те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, заявнику необхідно було б, окрім пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України, також вказати у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 389 цього Кодексу з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності такої підстави (підстав).
З огляду на викладене, заявнику слід уточнити підстави касаційного оскарження, чітко зазначивши, на підставі якого (яких) саме пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України нею подається касаційна скарга, а також обґрунтувати (мотивувати) наявність цієї підстави (підстав). 
Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.     
Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.
Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.       
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                       М. Ю. Тітов