ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" червня 2022 р.           Справа№ 910/3364/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Козир Т.П. 
 
при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.
за участю представників сторін:
від позивача: Педак С.В. - адвокат
від відповідача: Просалова О.Е.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна", м. Київ
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 (повний текст складено 04.06.2021)
у справі №     910/3364/21 (суддя Паламар П.І.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Отчеської Наталії Володимирівни, с.     Павлогірківка, Кіровоградська обл.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна", м.     Київ
про визнання договору частково недійсним, стягнення боргу, ціна позову 2    391    338,80 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
У березні 2021 року до Господарського суду міста Києва звернулася Фізична особа-підприємець Отчеська Наталія Володимирівна (далі - позивач, ФОП Отчеська Н.В.) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" (далі - відповідач, ТОВ "Альфа-Лізинг Україна") про визнання недійсним п 11.11 договору фінансового лізингу №162-ЗП-МСБ-Ф-074 від 24.06.2019 (далі - Договір) та стягнення боргу у розмірі 2 391 338,80 грн.
Позов обґрунтований тим, що зміст п. 11.11 договору фінансового лізингу №162-ЗП-МСБ-Ф-074 від 24.06.2019 не відповідає вимогам діючого законодавства в частині щодо утримання відповідачем на свою користь сум, що сплачені за Договором як лізингові платежі та авансові платежі, у разі дострокового розірвання, припинення, відмови від Договору.  Посилаючись на те, що внаслідок розірвання договору фінансового лізингу №162-ЗП-МСБ-Ф-074 від 24.06.2019 у відповідача відсутній обов`язок щодо передання об`єктів лізингу у власність лізингоодержувача, а у позивача - обов`язок щодо сплати вартості цього майна, останній вважає, що сплачені платежі як відшкодування вартості майна підлягають поверненню лізингоодержувачу на підставі ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/3364/21 позов задоволено.
Визнано недійсним п. 11.11 договору фінансового лізингу № 162-ЗП-МСБ-Ф-074 від 24 червня 2019 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем Отчеською Наталією Володимирівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна".
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на користь Фізичної особи-підприємця Отчеської Наталії Володимирівни 2    391 338,80 грн боргу, 38 140,08 грн витрат по оплаті судового збору.
Судове рішення мотивовано тим, що спірний пункт 11.11. Договору не відповідає вимогам діючого законодавства в частині щодо утримання відповідачем на свою користь сум, що були сплачені позивачем як частина відшкодування вартості предметів лізингу, у разі дострокового розірвання, припинення, відмови від договору фінансового лізингу. В частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 391 338,80 грн боргу місцевий господарський суд виходив з того, що договір фінансового лізингу між сторонами є розірваним, а така складова частина лізингового платежу, як відшкодування вартості предмету лізингу в розмірі 2 391 338,80 грн не повернута на користь позивача, вказана сума за висновком місцевого господарського суду є безпідставно набутою відповідачем.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись із згаданим рішенням, ТОВ "Альфа-Лізинг Україна" оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Апеляційна скарг обґрунтована тим, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення у даній справі неправильно застосовано норми матеріального права.
За твердженням апелянта висновки місцевого господарського суду про те, що п. 11.11 Договору фінансового лізингу №162-ЗП-МСБ-Ф-074 від 24.06.2019 суперечить приписам ч. 2 ст. 693 ЦК України спростовується тим, що між сторонами у даній справ не укладався договір купівлі-продажу, умови про можливість його укладення у майбутньому не настали з вини саме позивача, відтак положення ч. 2 ст. 693 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін у даній справі.
Разом з цим апелянт зазначає про відсутність підстав вважати сплачені кошти в сумі 2391338,80 грн безпідставно набутими відповідачем, адже підстава їх одержання і утримання не відпала оскільки відповідач надав позивачу в користування предмет лізингу, надав позивачу фінансову послугу, користування предметом лізингу здійсненне позивачем і фінансова послуга спожита, відтак плата за користування майном і надана послуга не підлягає поверненню. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 13.07.2021 справу № 910/3364/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/3364/21 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали, але не пізніше 13.08.2021, а саме, подання (надсилання) до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали доказів на підтвердження сплати судового збору у передбаченому законом порядку та розмірі.
На виконання вищезгаданої ухвали, 13.08.2021 та 17.08.2021 на адресу Північного     апеляційного господарського суду надійшло дві аналогічних за текстом заяви про усунення недоліків та долучено до матеріалів справи     платіжне доручення №17721 від 12.08.2021 на суму 57     210, 12 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/3364/21 та встановлено учасникам судового процесу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 діб з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 17.09.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 розгляд справи №     910/3364/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 призначено на 09.11.2021.
Розпорядженням В.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку зі звільненням у відставку судді Дикунської С.Я., яка є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19.10.2021.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2021, справу №     910/3364/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука    Г.А., суддів Коробенка Г.П., Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2021 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №     910/3364/21, розгляд справи призначено на 07.12.2021 о 15 год. 00 хв.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 оголошено перерву у справі №     910/3364/21 до 16 год. 00 хв. 25.01.2022.
У зв`язку з відпусткою головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А. з 25.01.2022 по 27.01.2022 та у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А. з 28.01.2022 по 10.02.2022, судове засідання 25.01.2022 не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2022 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №             910/3364/21 призначити на 24.02.2022 о 15         год. 00 хв.
Судове засідання призначене на 24.02.2022 не відбулося у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану та проведення на території міста Києва та Київської області бойових дій.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі № 910/3364/21 призначено на 24.05.2022 о 15     год. 00     хв.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2022 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі № 910/3364/21 призначено на 09.06.2022 о 15    год. 00     хв. у зв`язку із перебуванням суддів Кравчука Г.А., Козир Т.П. та Коробенка Г.П. у період з 20 по 27 травня 2022 року на навчанні в Академії фінансового моніторингу.
Позиції учасників справи.
20.09.2021 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідного до якого останній проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
В обґрунтування заперечень проти доводів апеляційної скарги, представник позивача зазначив, що договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а лізингові платежі включають в себе плату за надання майна у користування та частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу. Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що залишення на свою користь відповідачем сплачених позивачем лізингових платежів, у тому числі частини, яка компенсувала вартість предмета лізингу, внаслідок розірвання договору на підставі п. 11.11 Договору та приписів ст. 653 ЦК України, суперечить положенням ст.ст. 693, 806 ЦК України, за приписами яких покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.  
Явка представників учасників справи.
У судове засідання 09.06.2022 з`явився представник відповідача, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд задовольнити вимоги апеляційної скарги, оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та прийти нове рішення, яким у задовленні позову відмовити повністю. 
Представник позивача у судовому засіданні 09.06.2022 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, 24.06.2019 між сторонами було укладено договір фінансового лізингу № 162-ЗП-МСБ-Ф-074 (далі - Договір), згідно з яким відповідач (лізингодавець) зобов`язався купити відповідно до вимог викладених в замовленні і передати позивачеві (лізингоодержувачеві) в строкове, платне користування транспортні засоби, а позивачка - прийняти та відповідно до графіку платежів сплачувати лізингові та інші платежі, а також виконувати інші зобов`язання, визначені цим договором.
Згідно замовлень на отримання транспортних засобів №№ 162-ЗП-МСБ-Ф-074/1, 162-ЗП-МСБ-Ф-074/2 від 24 червня 2019 року відповідач зобов`язався купити і передати позивачці зернозбиральний комбайн New Holland TC5.90 вартістю 3235888,45 грн., пристрій спостереження Teltonika FMB 920 вартістю 7500 грн., зернову жниварку New Holland 8P20VB вартістю 742176,25 грн. Термін лізингу становить 36 місяців.
Умовами п. 8 графіків платежів встановлено дату повернення транспортних засобів 25 червня 2022 р.
Відповідно до умов п.п. 4.1., 4.2. Договору за переданий у лізинг транспортний засіб з дати надання до завершення строку лізингу лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати лізингодавцю лізингові платежі. Розмір та строки сплати лізингоодержувачем лізингових платежів лізингодавцю встановлюється в графіку платежів.
Додатковими угодами №№ 1, 2 від 23.06.2020 сторони змінили умови графіків платежів.
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі копіями вищезазначеного договору та додаткових угод.
Виходячи з указаних умов договору сторони по справі дійшли згоди про передачу відповідачем певного визначеного майна у строкове платне користування позивачки, а також передачу цього майна у власність позивачки в разі сплати останньою станом на час закінчення строку дії договору вартості переданого майна.
На виконання умов договору фінансового лізингу відповідач передав позивачу транспортні засоби зернозбиральний комбайн New Holland TC5.90 вартістю 3235888,45 грн, пристрій спостереження Teltonika FMB 920 вартістю 7500 грн, зернову жниварку New Holland 8P20VB вартістю 742176,25 грн, що підтверджується актами приймання-передчі майна №№ 162-ЗП-МСБ-Ф-074/1, 162-ЗП-МСБ-Ф-074/2 від 27.06.2019.
Наявними у матеріалах справи квитанціями №№ 18DR5146M, 8DR4848M від 24 червня 2019 року, N1CXC5172M, N1CXC5195M від 29 липня 2019 року, 18DR4217M, 18DR4032M від 21 серпня 2019 року, N18DR4243M від 24 вересня 2019 року, N18DR3580M від 24 вересня 2019 року, N1CXC3593M від 23 жовтня 2019 року, N1CXC3251M від 23 жовтня 2019 року, №№19, 20 від 22 листопада 2019 року, №№35, 36 від 24 грудня 2019 року, №№16, 17 від 17 січня 2020 року, №1 від 28 лютого 2020 року, №42 від 2 березня 2020 року, №16 від 20 березня 2020 року, №39 від 23 березня 2020 року, №50 від 24 квітня 2020 року, №104 від 29 квітня 2020 року, №№210, 211 від 4 травня 2020 року, №№44, 46 від 15 травня 2020 року, №№54, 55 від 20 травня 2020 року, №№70, 71 від 29 травня 2020 року, №34 від 12 червня 2020 року, №100 від 17 червня 2020 року, №№257, 258 від 17 липня 2020 року, №№16, 17 від 21 серпня 2020 року, №№84, 85 від 4 вересня 2020 року, №№107, 108 від 30 вересня 2020 року, №№13, 14, 23 від 23 жовтня 2020 року, №№37, 38 від 3 листопада 2020 року, інформацією щодо фінансових зобов`язань за договором станом на 18 лютого 2021 року підтверджується факт оплати позивачем згідно з Договором загалом 3107587,22 грн, у т.ч. відшкодування позивачем частини вартості за зернозбиральний комбайн New Holland TC5.90 у розмірі 1946033,06 грн та за зернову жниварку New Holland 8P20VB-445305,74 грн.
Відповідно до умов п. 7.4. Договору лізингодавець має право достроково розірвати договір повністю або відповідний графік платежів стосовно одного, декількох, або всіх транспортних засобів, а також вилучити транспортні засоби з володіння та користування лізингоодержувача, про що складається акт повернення транспортного засобу або в судовому порядку стягнути з лізингоодержувача ринкову вартість транспортного засобу, визначену незалежним експертом, на час звернення до суду, зокрема, якщо лізингоодержувач не здійснює сплату лізингових платежів, передбачених графіком платежів повністю або частково протягом 30 календарних днів з дати виникнення зобов`язання щодо здійснення оплати лізингового платежу.
Листом від 03.11.2020 у зв`язку з простроченням лізингоодержувачем сплати лізингових платежів, відповідач на підставі п.п. 7.4., 11.8. Договору розірвав договір фінансового лізингу.
На момент припинення строку дії спірного договору позивачем на користь відповідача було сплачено в рахунок відшкодування частини вартості за зернозбиральний комбайн New Holland TC5.90 - 1946033,06 грн та за зернову жниварку New Holland 8P20VB -445305,74 грн, а загалом 2391338,80 грн.
11.11.2020 за заявою відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. було вчинено виконавчий напис (реєстровий № 7013) про вилучення та передачу лізингодавцю указаного майна.
16.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кісельовою В.В. у позивача було вилучено майно за договором та передано відповідачу.
Ці обставини підтверджуються поясненнями сторін, постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 63594509 від 11.11.2020, актом приватного виконавця від 16.11.2020, постановою про закриття виконавчого провадження від 17.11.2020.
Згідно п. 11.11. Договору у випадку дострокового розірвання (припинення дії) договору, з підстав передбачених цим договором, суми грошових коштів, сплачених лізингоодержувачем в якості авансового платежу, лізингових платежів та/або інших платежів, сплата яких передбачена умовами договору, поверненню лізингоодержувачу не підлягають та залишаються в розпорядженні лізингодавця.
Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що визначене договором право на утримання лізингодавцем сплачених лізингоодержувачем сум в якості авансового платежу, у разі дострокового розірвання договору, суперечить положенням ч. 2 ст. 693 ЦК України яка містить імперативну норму щодо повернення суми попередньої оплати покупцю в разі не передання товару.
За таких обставин позивач просив задовольнити позов та на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України визнати цей договір в указаній частині недійсним.
Також позивач зазначив, що внаслідок розірвання договору у відповідача відсутній обов`язок щодо передання об`єктів лізингу у його власність, водночас у позивача відсутній обов`язок щодо сплати вартості цього майна, тому сплачені платежі як відшкодування вартості майна підлягають поверненню на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України як попередньої оплати.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/3364/21 позов задоволено.
Визнано недійсним п. 11.11 договору фінансового лізингу № 162-ЗП-МСБ-Ф-074 від 24 червня 2019 р., укладений між Фізичної особи-підприємця Отчеської Наталії Володимирівни та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна".
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на користь Фізичної особи-підприємця Отчеської Наталії Володимирівни 2 391 338,80 грн боргу, 38 140,08 грн витрат по оплаті судового збору.
Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з вказаним висновком місцевого господарського суду з огляу вважає зазначений висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на таке.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ч.1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.
Цією статтею визначено перелік способів судового захисту, одним із яких є визнання правочину недійсним.
Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Відповідно до статті 215 ЦК України, що кореспондуються з положеннями ст. 207 Господарського кодексу України (далі - ГК України), підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Отже, вирішуючи спір про визнання правочину (його частини) недійсним, господарському суду належить встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочинів, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що в п. 11.11 Договору сторони погодили, що у випадку дострокового розірвання (припинення дії) договору, з підстав передбачених цим договором, суми грошових коштів, сплачених лізингоодержувачем в якості авансового платежу, лізингових платежів та/або інших платежів, сплата яких передбачена умовами договору, поверненню лізингоодержувачу не підлягають та залишаються в розпорядженні лізингодавця, а цивільне законодавство презюмує свободу договору та обов`язковість виконання, зміст якого в силу ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Свобода договору заснована на свободі волевиявлення, а останнє, у свою чергу, спирається на свободу волі, що реалізується за допомогою диспозитивності норм цивільного права. Під диспозитивністю прийнято розуміти засновану на нормах даної галузі права юридичну свободу суб`єкта цивільних правовідносин здійснювати свої суб`єктивні права за своїм розсудом.
Таким чином, під правовими засобами закріплення свободи договору традиційно розуміють норми-принципи, які проголошують свободу договору, свободу підприємницької діяльності та диспозитивні норми права, в яких втілено даний принцип.
Зміст принципу свободи договору розкривається в ст. 627 ЦК України. Він є однією з фундаментальних засад цивільно-правового принципу диспозитивності, через який суб`єкти цивільного права набувають і здійснюють свої цивільні права вільно на свій розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України).
Важливим елементом свободи договору є воля та її зовнішній вираз - волевиявлення.
Враховуючи викладене, наявність укладеного 24.06.2019 Договору фінансового лізингу № 162-ЗП-МСБ-Ф-074 між позивачем та відповідачем, свідчить про те, що обидві сторони бажали укласти договір, і що їхній зовнішній вираз волі (волевиявлення) відповідав внутрішній волі.
За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у ст. 3 ЦК України. Ці загальні засади втілюються в конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу (п.   7.3 Постанови ВП ВС від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) грунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contrafactum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Визнання недійсним правочину чи його частини, що стосується обов`язків лізингоодержувача та порядку лізингових платежів та змін їх правової природи після настання обумовлених обставин впливатиме на права та обов`язки лізингодавця, правову визначеність інституту лізингу та матиме наслідком виникнення такого стану коли правовідносини фактично будуть змінені без будь якого наміру та нового волевиявлення їх сторін.
Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що позивач беззастережно схвалив та прийняв умови Договору до виконання, та у подальшому на відповідних ухвалених та узгоджених умовах такого правочину ним здійснювалось виконання такого договору, зокрема, шляхом прийняття об`єкту лізингу, здійснення оплати лізингових платежів, як це визначено Договором.
Отже, заявлена позовна вимога про визнання частин договору недійсними очевидно суперечить принципу добросовісності, як основи доктрини заборони суперечливої поведінки.
Також, дослідивши умови та положення спірного Договору фінансового лізингу, колегія суддів зазначає, що такий договір відповідає чинному законодавству.
Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Факт розірвання Договору сторонами не оспорюється та фактично визнається.
В силу вимог ч. 4 ст.653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, при укладанні сторонами Договору фінансового лізингу не було порушено приписів статей 203, 215 ЦК України, такий правочин відповідає вимогам чинного законодавства, у подальшому виконання умов Договору фінансового лізингу було схвалено позивачем, шляхом його підписання, прийняття відповідних прав та зобов`язань за укладеним правочином, і їх подальшої реалізації, зокрема, шляхом подання замовлення на транспортні засоби (далі - ТЗ), прийняттям ТЗ до використання за актом приймання-передачі, здійсненням неоднократних оплат відовідно до графіку лізингових платежів, а тому відсутні правові підстави для визнання п. 11.11 такого правочину недійсним.
Оскільки, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав визнання недійсним п. 11.11 Договору, то й похідна вимога про стягнення з відповідача 2 391 338,80 грн коштів, сплачених на відшкодування частини вартості предмету лізингу, також задоволенню не підлягала.
З огляду на встановлені обставини, враховуючи, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та не дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а позивачем не доведено суду належними і допустимими доказами наявності підстав для визнання недійсним п. 11.11 Договору фінансового лізингу та стягнення з відповідача на користь позивача 2 391 338,80 грн коштів, сплачених на відшкодування частини вартості предмету лізингу, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 26.05.2021 у справі № 910/3364/21 необхідно скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За встановлених у даній справі обставин Північний апеляційний господарський дійшов висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним п. 11.11 Договору фінансового лізингу та стягнення з відповідача на користь позивача 2 391 338,80 грн коштів, сплачених на відшкодування частини вартості предмету лізингу, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового про відмову в позові. 
Судові витрати.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового про відмову у задоволення позовних вимог, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог ст.129 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок позивача. 
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/3364/21 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/3364/21 скасувати.
3. Прийняти нове рішення яким в позові Фізичної особи-підприємця Отчеської Наталії Володимирівни відмовити.
4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Отчеської Наталії Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 9, код 33942232) 57 210,12 грн судового збору за подачу апеляційної скарги. 
5. Доручити місцевому господарському суду видати наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

6. Матеріали справи №910/3364/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 16.06.2022.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                Т.П. Козир