УХВАЛА
06 червня 2022 року
м. Київ
справа № 332/2009/20
провадження № 51-1619ск22
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого              ОСОБА_1 , 
суддів                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,
 
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду з касаційною скаргою.
 
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу засудженим подано без додержання вимог цієї статті.
 
Так, згідно з п. 1 ч. 2 зазначеної статті, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
 
Як убачається зі змісту скарги засудженого, його касаційна скарга адресована Апеляційному суду м. Запоріжжя та Вищому спеціалізованому суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, однак, відповідно до положень п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом касаційної інстанції є Верховний  Суд.
 
Відповідно до п. 3, 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
 
Проте, касаційна скарга засудженого не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.
 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про  кримінальну відповідальність чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції. 
 
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, суть викладених у касаційній скарзі засудженого доводів зводиться до його незгоди з оцінкою судом доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження,  невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та до тверджень про неповноту судового розгляду, що на підставі статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
 
У прохальній частині своєї касаційної скарги засуджений ОСОБА_4 просить, зокрема, витребувати відеозапис судового засідання, документи щодо його тілесних ушкоджень, призначити ряд експертиз, призначити йому адвоката, а також скасувати вирок без зазначення найменування суду та дати його ухвалення і направити кримінальне провадження на нове розслідування або новий судовий і апеляційний розгляд. При цьому не зазначає жодних вимог щодо рішення апеляційного суду постановленого стосовно нього. 
 
Отже, засудженому слід конкретизувати, яке саме судове рішення він оскаржує, зазначити вимогу щодо оскаржуваного судового рішення, яка б узгоджувалася з положеннями ст. 436 КПК України та обґрунтувати свою вимогу з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 цього ж Кодексу.
 
Крім того, всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України, засуджений ОСОБА_4 не додав до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень.
 
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим                              ст. 427 КПК України, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити касаційну скаргу засудженого без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
 
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Також Суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК України роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі – КВК України) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI (далі - Закон № 3460-VI) право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою ст.13 цього Закону (в тому числі захист і складання документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від   24 травня 2016 року № 1487/5).
Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.
Тому для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК України вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
 
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                          ОСОБА_3