ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

07 червня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 728/772/21
Головуючий у першій інстанції - Пархоменко П. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/387/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі :
                                               головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                               суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське»,               відповідач - ОСОБА_1 ,
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Пархоменко П.І.), ухвалене  у м. Бахмач, о 09 годині 32 хвилині.    
                                          В С Т А Н О В И В:
У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.07.2018 між СТОВ «Промінь» та відповідачем був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 18/07-18 ОП, загальною площею 161,90 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане приміщення було передано з усіма існуючими лініями комунікацій, обладнанням та пристроями. Додатковою угодою від 01.08.2018 № 4 було внесено порядок компенсації витрат за активну (реактивну) електроенергію.13.12.2018 укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди нежитлового приміщення, якою було замінено орендодавця на ТОВ «Гетьманське». ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконував, орендну плату проводив частково, у зв`язку з чим, станом на 14.05.2020 утворилась заборгованість в розмірі 53 148,01 грн. 14.05.2020 сторони уклали додаткову угоду № 5 до договору оренди, відповідно до умов якої відповідач визнав борг перед ТОВ «Гетьманське» у вказаному розмірі, також, сторони дійшли згоди щодо графіку її погашення. Проте ОСОБА_1 і надалі умови договору не виконував належним чином, платіж здійснив лише один раз 16.06.2020 в розмірі 3 500,00 грн, у зв`язку з чим, станом на 19.08.2020 його заборгованість зросла до 66 363,37 грн. Намагаючись вирішити спір в досудовому порядку, позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про сплату заборгованості та з проханням звільнити приміщення в день закінчення строку оренди, але вирішення спору в добровільному порядку позитивних результатів не дало, що й стало підставою для звернення з вказаним позовом до суду. Посилаючись на ст. 629, ч. 1 ст. 762, ст. ст. 530, 610, 625 ЦК України та враховуючи, що станом на день подання позову заборгованість за договором оренди склала 69 863,37 грн, ТОВ «Гетьманське» просило стягнути з відповідача в примусовому порядку 80 562,91 грн боргу, який складається з: 69 863,37 грн основної суми боргу, 4 296,40 грн інфляційного збільшення суми боргу, 1 267,11 грн процентів та 5 136,03 грн пені. Також позивач просив стягнути з відповідача 2 270,00 грн судових витрат. 
Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2021 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» заборгованість за договором оренди в сумі 80 562, 91 грн, яка складається з основного боргу в сумі 69 863,37 грн, інфляційного збільшення суми боргу в сумі 4 296,40 грн, процентів в сумі 1 267,11 грн, пені в сумі 5 136,03 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 270,00 грн судового збору.
Суд виходив з того, що у відповідача дійсно перед позивачем виникла заборгованість зі сплати коштів, пов`язаних з орендною приміщення. Сторони між собою погодили умови договору, розмір оплати за користування майном, відповідний обсяг і склад платежів, а також, в подальшому узгодили розмір існуючої заборгованості і оскільки, зобов`язання має виконуватися належним чином, сума боргу, яку просив стягнути орендодавець, підлягає стягненню з останнього в примусовому порядку. Також відносини сторін щодо орендованого майна, у тому числі, розрахунки за спожиту електричну енергію, регулюються договором оренди, при цьому, договором оренди може бути передбачено укладення орендарем прямого договору про постачання електричної енергії з енергопостачальною організацією. Отже, від орендодавця не вимагається отримання відповідної ліцензії на електропостачання, тому, відповідач зобов`язаний сплатити обумовлену ним суму з позивачем.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким частково задовольнити позов ТОВ «Гетьманське», стягнувши з відповідача на користь товариства 23 500,00 грн.
Доводи скарги зводяться до того, що суд мотивував своє рішення листом Національної комісії з регулювання електроенергетики України № 5385/11/17-06 від 16.10.2006, яким роз`яснено положення Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28, які 11.06.2018 втратили чинність на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії». Зазначає, що суд помилково обгрунтував своє рішення вказаним листом, адже, на момент укладення додаткової угоди № 4 ці Правила вже не діяли.
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» посилається на те, що судом вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, повно та всебічно з`ясовані обставини справи, надана належна оцінка доказам у їх сукупності.
Вважає, що договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов, в тому числі і стосовно оспорюваного підпункту договору, волевиявлення обох сторін було вільним, кожна із сторін погодилась з його умовами. Договір оренди житлового приміщення та додаткові угоди до нього є дійсними, укладеними відповідно до вимог закону та відповідають внутрішній волі сторін, що підтверджується також частковим їх виконанням орендарем.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону   відповідає ухвала суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (стаття 12 ЦПК України).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Матеріали справи свідчать, що 18.07.2018 між СТОВ «Промінь» і ОСОБА_1 був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 18/07-18 ОП, згідно з умовами якого відповідач отримав у тимчасове платне користування нежитлову будівлю загальною площею 161,90 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з усіма існуючими лініями комунікацій, обладнанням та пристроями, які в ньому знаходяться (а. с. 61-65).
Актом приймання-передачі від 18.07.2018 підтверджується факт передачі вказаного приміщення (а. с. 67).
01.08.2018 сторони уклали додаткову угоду № 4 про внесення змін до договору оренди № 18/07-18 про порядок компенсації витрат за активну/реактивну електроенергію (а. с. 68).
Згідно з п. 1 додаткової угоди № 1 до договору оренди від 18/07-18 ОП від 13.12.2018 новим орендодавцем за договором оренди нежитлового приміщення є Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (а. с. 69).
Акти виконання робіт підтверджують надання позивачем послуг з оренди нежитлового приміщення та розрахунок вартості наданих послуг (а. с. 9-40).
Також меморіальні ордери від 27.02.2019 № @2PL661562, від 28.08.2019 № @2PL519468, від 28.08.2019 № @2PL519287, від 27.02.2019 № @2PL662648, від 20.08.2019 № @2PL410527 (а. с. 48, 50, 52, 49, 51) свідчать про сплату відповідачем коштів за оренду приміщення та електричну енергію на загальну суму 29 000,00 грн.
Станом на 14.05.2020 заборгованість відповідача перед ТОВ «Гетьманське» становила 53 148,01 грн (а. с. 54), про що відповідача було повідомлено шляхом направлення останньому вимоги про її погашення (а. с. 53).
Додатковою угодою № 5 до договору оренди № 18/07-18 від 14.05.2020 (а. с. 70) та встановленим графіком погашення боргу підтверджується, що ОСОБА_1 визнав заборгованість перед орендодавцем у розмірі 53 148,01 грн. 
Акти виконання робіт від 31.05.2020 № 89, від 31.05.2020 № 104, від 30.06.2020 № 112, від 30.06.2020 № 128, від 31.07.2020 № 139, від 31.07.2020 № 160, від 31.08.2020 № 170 свідчать про те, що позивач надавав послуги з оренди нежитлового приміщення, також, зазначені акти підтверджують розрахунок вартості наданих послуг (а. с. 41-47).
16.06.2020 відповідач перерахував на рахунок позивача орендну плату в сумі 3 500,00 грн (а. с. 55).
Станом на 19.08.2020 заборгованість відповідача перед ТОВ «Гетьманське» становить 66 363,37 грн, що підтверджується актом звірки розрахунків по стану за період з 01.05.2020-19.08.2020 (а. с. 58).
Позивач повідомив відповідача про розірвання договору оренди від 18.07.2018 № 18/07-18 та усіх додаткових угод у зв`язку з простроченням термінів платежу (а. с. 56).
Вимога про сплату боргу від 20.08.2020 № 217 підтверджує, що відповідачу направлялось повідомлення про наявність заборгованості та запропоновано здійснити її погашення в добровільному порядку (а. с. 57).
Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків по стану за період: січень 2020 року - листопад 2020 року між сторонами за договором оренди (а. с. 60) станом на 09.04.2021 заборгованість на користь ТОВ «Гетьманське» становить 69 863,37 грн.
З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини справи та правильність зроблених судом висновків про наявність у відповідача заборгованості зі сплати коштів за договором оренди нежитлового приміщення, апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити ТОВ «Гетьманське» заборгованість, адже, свої обов`язки за договором, як орендар, належним чином не виконав. 
Також, колегія суддів погоджується і з визначеною та стягнутою судом сумою боргу, оскільки матеріалами справи  встановлено, що сторони погодили між собою умови договору та розмір оплати за користування майном. 
Погодили сторони і порядок компенсації витрат за активну (реактивну) електроенергію, зокрема пунктом 1.1 додаткової угоди № 4 від 01.08.2018 передбачено відшкодування за використану активну електроенергію (реактивну в разі нарахування електропостачальною організацією) згідно вхідного тарифу енергопостачальної організації, плюс 0,90 грн - нарахування на кожний використаний кВт (виходячи на собівартість електроенергії в яку входить зарплата відділу електропостачання, матеріали), та додатково до загальної суми відшкодування 10 % рентабельності. 
Оскільки зазначена угода є чинною, стороною відповідача вона не оспорювалась, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо застосування судом втративших чинність Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28. 
Вказані доводи на правильність вирішення даного спору не впливають та не можуть бути підставою для скасування вірного та законного по суті судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що Бахмацьким районним судом Чернігівської області в повному обсязі досліджені надані сторонами докази, їм надана належна правова оцінка, висновки зроблені на підставі встановлених обставин справи та відповідно до норм матеріального і процесуального закону, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                                судді: