ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4088/22 Справа № 204/10098/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А.І. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
       25 травня 2022 року                                                                м. Дніпро
       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:         
головуючого - Деркач Н.М.
суддів - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М., 
                                     при секретарі  -     Усик А.Д.,

       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Спектрум Ессетс” на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Спектрум Ессетс”, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська А.В., про державну реєстрацію права власності, поновлення запису про державну реєстрацію права власності , -
В С Т А Н О В И В:

               У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ “Спектрум Ессетс” про державну реєстрацію права власності, поновлення запису про державну реєстрацію права власності.
               Представником позивача ОСОБА_1 – адвокатом Богдановим М.Ю. подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив забезпечити позов шляхом заборони вчиняти продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ «Спектрум Ессетс» до винесення рішення у даній справі. 
               В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 оскаржується законність набуття відповідачем права власності на квартиру , яка належить їй, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднути виконання рішення суду.
               Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_2 , до вирішення справи по суті. Допущено негайне виконання ухвали суду.
               Не погодившись з такою ухвалою суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
               Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ТОВ “Спектрум Ессетс” є новим кредитором та іпотекодержателем спірної квартири. В рахунок погашення заборгованості позивача за кредитним договором відповідач зареєстрував за собою право власності на спірне нерухоме майно. Крім того, судом не вжито заходи зустрічного забезпечення та не враховано факт неспівмірності позовних вимог і заходів забезпечення позову.
               Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.
               Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  у даному випадку позивач оскаржує законність набуття відповідачем права власності на її квартиру, захід забезпечення у вигляді заборони вчинення дій щодо відчуження спірного нерухомого майна відповідає її вимогам, безпосередньо пов`язаний із предметом позову та співмірний із позовними вимогами, у даному випадку невжиття вищевказаного заходу забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. 
               Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
               Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
       Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
       З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
       Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
       Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
       Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
       Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
       Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
       При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
       Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
       Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.
       Як вбачається з виділених матеріалів цивільної справи, предметом спору є правомірність набуття відповідачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
       Позивач у позовній заяві просить скасувати запис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римської А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.10.2021 року права власності ТОВ “Спектрум Ессетс” на зазначену вище квартиру. 
       Відповідно до положень ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема, й власників.
       Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Приймаючи до уваги наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову. 
               Доводи апеляційної скарги про те, що судом вжито неспівмірні заходи забезпечення позову спростовуються матеріалами справи та самими позовними вимогами, предметом яких є правомірність набуття відповідачем права власності на спірну квартиру.
               Посилання апелянта на те, що він є новим іпотекодержателем спірної квартири, що свідчить про правомірність набуття права власності, висновків суду не спростовують та стосуються питань щодо вирішення спору по суті.
               Також не можуть бути підставою для скасування законної ухвали суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що судом не застосовано зустрічне забезпечення з огляду на таке.
               За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.
       Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
       Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.
       Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).
       З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.
       У даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином заборона до ухвалення рішення по суті вчинення дій по відчуженню спірної квартири може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Спектрум Ессетс” залишити без задоволення.
       Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               І.Ю. Ткаченко

                                                                               М.М. Пищида