Справа № 308/323/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        27 квітня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Бисаги Т. Ю., Собослоя Г. Г., 
з участю секретарки судового засідання Бочко Л. І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2020 року, постановлену суддею Бенцою К. К., 

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 500 000 грн заборгованості за договором позики.
Водночас із позовною заявою ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності.
Заяву обґрунтувала тим, що предметом позову є не повернення їй ОСОБА_2 в обумовлений між ними строк за договором позики 500 000 гривень. Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договірних зобов`язань та намагається відчужити належне йому майно третім особам, зокрема квартиру АДРЕСА_1 . 
Зазначала, що з метою захисту її прав необхідно вжити заходів забезпечення позову, оскільки у разі їх невжиття це може в подальшому утруднити поновлення порушених її прав та істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду на її користь.
Посилаючись на наведені вище обставини просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , а також визначити заходами зустрічного забезпечення позову в цій справі її обов`язок внести на депозитний рахунок суду 10 000 гривень. 

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2020 цю заяву про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт у межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 500 000 грн на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 .
Застосовано до ОСОБА_1 зустрічне забезпечення, у вигляді внесення нею на депозитний рахунок суду 10 000 гривень.
Визначено строк позивачці ОСОБА_1 - 10 днів із дня отримання ухвали суду, протягом якого вона зобов`язана надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» (далі – ТОВ «ФК «Геліос», товариство) подало на неї апеляційну скаргу внаслідок її незаконності та необґрунтованості.
Скарга мотивована тим, що оскарженою ухвалою, якою накладено арешт, зокрема на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, порушуються права та законні інтереси товариства, оскільки квартира  АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці ТОВ «ФК «Геліос», а тому саме товариство як іпотекодержатель і має пріоритетне право на задоволення своїх вимог забезпечених іпотекою, незважаючи навіть на можливе задоволення в майбутньому позову ОСОБА_1 про стягнення на свою користь із ОСОБА_2 500 000 грн заборгованості.
Стверджувало і те, що місцевим судом не зазначено в ухвалі суду, яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. До того ж судом належним чином не звернуто уваги про не доведеність належними і допустимими доказами заявницею ОСОБА_1 необхідності вжиття заходів забезпечення позову, які вона просила застосувати. 
З огляду на це апелянт просив оскаржену ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року, зокрема поновлено ТОВ «ФК «Геліос» строк на апеляційне оскарження ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2020.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Геліос» інші учасники справи не скористалися. 

Учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому їх неявка, на думку колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема шляхом накладення арешту на майно. Приписами частини 3 цієї ж статті констатовано, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від ужиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії тощо. 
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Водночас при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. Зазначені обставини є підставою позову та підлягають установленню та доведенню під час розгляду справи по суті. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Із матеріалів справи вбачається, що квартира  АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та знаходиться в іпотеці ТОВ «ФК «Геліос» як іпотекодержателя, де зазначені її співвласники є іпотекодавцями, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 271332679 від 19.08.2021 (а.с.24-26).  
Метою забезпечувального зобов`язання, такого як застава (іпотека), є набуття кредитором (заставодержателем, іпотекодержателем) переважного перед іншими кредиторами боржника (заставодавця, іпотекодавця) права задоволення своїх вимог за рахунок переданого в забезпечення зобов`язання майна боржника (предмета застави /іпотеки/), що прямо випливає зі змісту ст.1 Закону України «Про заставу», статей ст.1, 3 Закону України «Про іпотеку».
Особливістю таких правовідносин є те, що іпотекодавець, хоч і залишається власником переданого в іпотеку нерухомого майна, проте на період забезпечення позбавлений правомочності розпорядження цим майном, а іпотекодержатель у свою чергу у випадку порушення боржником забезпеченого зобов`язання має право в будь-який момент переважно перед іншими кредиторами такого боржника задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене майно. У зв`язку із цим іпотекодержатель має власний пріоритетний майновий інтерес до отриманого в заставу майна боржника, який може бути реалізований ним у будь-який момент у разі порушення забезпеченого зобов`язання.
З урахуванням викладеного, колегія суддів констатує, що апелянт ТОВ «ФК Геліос» хоч і не є формально учасником спірних правовідносин, які випливають із договору позики укладеного між ОСОБА_1  та ОСОБА_2 , а тому винесена з метою забезпечення цього позову ухвала суду про накладення арешту на все нерухоме і рухоме майно ОСОБА_2 , що охоплює й іпотечне заставне майно боржника, очевидно та безпосередньо впливає на майновий інтерес іпотекодержателя цього майна ТОВ «ФК «Геліос», яке у такому випадку позбавляється можливості реалізувати набуте за договором іпотеки, договорами внесення змін і доповнень до договору іпотеки, договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки/застави (а.с.27-40), пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого (іпотечного) майна в установленому законом порядку.
З огляду на наведене, апеляційний суд уважає, що місцевий суд загалом дійшов правильного висновку про необхідність ужиття заходу забезпечення даного позову шляхом накладення арешту в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 500 000 грн на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , за винятком квартири  АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці ФК «ТОВ «Геліос».
На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги є частково слушними, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів та відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції в частині накладення арешту на зазначену квартиру підлягає скасуванню з одночасним постановленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру  АДРЕСА_1 .
Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» задовольнити частково.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2020 року в частині накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 – скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру – відмовити.
У решті ухвалу суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 5 травня 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді