РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року 
м. Рівне

Справа № 569/14780/20
Провадження № 22-ц/4815/654/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С., 
секретар судового засідання – Пиляй І. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідая – ОСОБА_2 , 
третя особа, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус
Рівненського міського нотаріального округу
Круліковська Олександра Андріївна 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Петришина Андрія Миколайовича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2022 року у складі судді Бучко Т. М., постановлену в м. Рівне, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковська Олександра Андріївна, про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2022 року вказану позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що неявка сторони позивача в судове засідання, призначене на 02 лютого 2022 року, є повторною неявкою належно повідомленого позивача про час та місце слухання справи, а причини такої неявки визнані судом неповажними. Судом також враховано, що процесуальна поведінка сторони позивача є недобросовісною, що в свою чергу зумовлює суд вживати заходів до запобігання зловживанню процесуальними правами.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_3 – адвокат Петришин Андрій Миколайович оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на помилковість висновку місцевого суду про неповажність причин неявки в судове засідання. Пояснює, що на кожне судове засідання у цій справі стороною позивача (чи позивачкою, чи її представником) повідомлено суд про поважність причини неявки або ж неможливості розгляду справи у відсутності позивача. Додає, що в період з 18.01.2021 року по 08.04.2021 року причиною відкладення судових засідань був карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом Sars-CoV-2; 18.06.2021 року ним як адвокатом було заявлено клопотання про відкладення розгляду у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі;24.09.2021р., 10.11.2021р., 16.12.2021р. причиною відкладення був не лише карантин, але й неможливість явки свідків та проведення сторонами перемовин щодо мирного врегулювання спору; 02.02.2022 року ним було подану заяву про відкладення у зв`язку з карантином та встановленням режиму «червоної зони» на території Рівненщини з 27 січня 2022 року. Звертає увагу, що його довірителька досягла 70-річного віку, а тому перебуває в групі ризику щодо захворювання, а тому з метою збереження її життя та здоров`я і заявлені клопотання про відкладення розгляду справи. З наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковська Олександра Андріївна, про визнання договору дарування недійсним звернулася ОСОБА_1 .

Ухвалою від 01 жовтня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду на 10 листопада 2020 року. 

Справа призначалася до слухання неодноразово, у ній було розпочато розгляд позову по суті, а в подальшому – відкладалася, в тому числі, і з ініціативи сторони позивача, що підтверджується відповідними клопотаннями та визнається стороною позивача, в тому числі, і в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає розгляду справи.

У два останні судові засідання перед постановленням оскаржуваної ухвали сторона позивача не з`явилася.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Петришин А. М. були належним чином повідомлені про дату, час та місце судових засідань, призначених на 24 вересня 2021 року, 10 листопада 2021 року, 16 грудня 2021 року та 02 лютого 2022 року, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки та клопотання про відкладення розгляду справи, а також підтверджуються в апеляційній скарзі.

Заяви про розгляд справи за її відсутності позивачка не подавала.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.2 ст.2 ЦПК України).

Згідно з ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема розумність строків розгляду справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого ЦПК України строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (ч.2 ст.223 ЦПК України).

Згідно з ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи без його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17.

У випадку повторної неявки позивача до суду, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Для застосування зазначених наслідків неявки позивача в судове засідання правове значення має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.
Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.
Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховує принципи добросовісності користування своїми процесуальними правами та обов`язками. 

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом,недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст.55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц вказав, що встановлені в Україні карантинні обмеження не поширюються на строк розгляду справи, який є службовим.

Справа перебуває в провадженні суду з 11 вересня 2020 року. Після призначення справи до судового розгляду по суті відбулося 11 судових засідань, в які позивач з`явилася лише один раз – 02 серпня 2021 року, а представник позивача двічі: 08 квітня 2021 року та 02 серпня 2021 року.

Відповідно до ст. 6 ЦПК України, суд зобов`язаний поважати честь і гідність учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України, передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, дії, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами учасником судового процесу та, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зазначена норма закону дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми процесуальними правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд враховує, що неявка в судові засідання позивачки та її представника перешкоджає суду встановити всі обставини справи, всебічно та повно дослідити докази та доводи сторони позивача.

Покликання апеляційної скарги на те, що причини неявки у судові засідання є поважними з огляду на встановлений загальнодержавний карантин, апеляційним судом відхиляються.

Постанова Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року (з подальшими змінами і доповненнями) не зупинила роботу судів і не містить заборони участі сторін у судових засіданнях. Крім того, з 12.05.2020 карантинні заходи пом`якшені, дозволена робота адвокатських офісів, а тому неявка представника відповідача у судове засідання 16.09.2020 року не є підставою для відкладення розгляду справи.

Клопотань про участь в судовому засіданні за допомогою онлайн-сервісу відеозв`язку поза межами суду у випадку виникнення у сторони труднощів з явкою в судове засідання в учасниками справи не подано. 

Апеляційний суд також бере до уваги, що залишення позову ОСОБА_3 без розгляду не порушує її права на повторне звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст.ст. 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Петришина Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2022 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 серпня 2022 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Хилевич С. В.

       Шимків С. С.