ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року	Львів	Справа № 260/4332/21 пров. № А/857/5115/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                         Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.
з участю секретаря судового засідання                             Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року, ухвалене суддею Маєцькою Н.Д. у м. Ужгороді у справі № 260/4332/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

                                                       В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд:
- визнати протиправними дії голови комісії з ліквідації, начальника Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Івана Завальнюка щодо прийняття наказу № 61 від 25.01.2021 року про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою гр. ОСОБА_1 ;
- скасувати наказ № 61 голови комісії з ліквідації, начальника Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Івана Завальнюка від 25.01.2021 року про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою гр. ОСОБА_1 ;
- зобов`язати уповноважену особу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області вжити заходи для погодження ОСОБА_1 акта меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, що знаходиться за межами населених пунктів, на території Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та акту прийому - передачі межових знаків на зберігання, згідно з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який виготовлений приватним підприємством «Закарпатський геодезично-кадастровий центр «Земля» протягом двох тижнів з дня набуття рішення законної сили.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Приймаючи рішення у цій справі, суд виходив з того, що відповідач діяв правомірно, оскільки земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивачка, перебуває в оренді  корпорації з питань садівництва, виноградарства, виноробної та консервної промисловості «Закарпатсадвинпром».
Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржила позивачка, яка просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.
Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідач заяву позивачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення сільського господарства, у місячний строк не розглянув та не прийняв рішення про задоволення заяви чи про відмову у задоволенні заяви. Через це позивачка скористалась правилом «мовчазної згоди» та замовила самостійно розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Однак, як виявилось, відповідач 25.01.2022 року прийняв наказ № 61 про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою гр. ОСОБА_1 , який позивачка отримала у квітні 2022 року. Зважаючи на те, що позивачка звернулась до відповідача з відповідним клопотанням 10.12.2021 року, то прийняття оскарженого наказу відповідачем 25.01.2022 року, явно виходить за межі наданих Земельним кодексом України строків, а тому порушує право позивачки на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Крім того, позивачка стверджує, що доводи відповідача про те, що земельна ділянка, яку хоче отримати позивачка, входить до меж земельної ділянки, яку орендує корпорація з питань садівництва, виноградарства, виноробної та консервної промисловості «Закарпатсадвинпром», не відповідають дійсності і наполягає на тому, що відповідна земельна ділянка є вільною.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 10 грудня 2020 року позивачка звернулася до відповідача  із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність безоплатно для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території Закарпатської області Ужгородського району за межами Холмецької сільської ради.
14 грудня 2020 року Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області звернулося до відділу Держгеокадастру в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 1644/0/18-20 стосовно надання Головному управлінню наявних відомостей з державного земельного кадастру, а також викопіювання з індексної карти (плану), на якій орієнтовно відображено запитувану земельну ділянку.
Листом від 06 січня 2021 року № 11/402-21-0.28 Відділом в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області повідомлено, що земельна ділянка перебуває в користуванні на умовах оренди в корпорації з питань садівництва, виноградарства, виноробної та консервної продукції «Закарпатсадвинпром» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
25 січня 2021 року за результатами розгляду клопотання позивачки відповідач прийняв наказ № 61 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».
10 лютого 2021 року позивачка повідомила відповідача про те, що вона  02 лютого 2021 року уклала договір № 20 із приватним підприємством Закарпатський геодезично-кадастровий центр «Земля» про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,00 га., за правилом «мовчазної згоди», оскільки не отримала рішення відповідача за результатами розгляду її клопотання.
Листом від 31 серпня 2021 року № 46 приватне підприємство Закарпатський геодезично-кадастровий центр «Земля» повідомив позивачку, що, через наказ відповідача від 25.01.2021 року № 61 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», неможливо вчинити дії з подальшого погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд встановив те, що клопотання позивачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність безоплатно для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території Ужгородського району Закарпатської області за межами Холмецької сільської ради відповідач отримав 11.12.2020 року.
Отже, кінцевим строком для прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивачки, відповідно до частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, є 11.01.2021 року.
Апеляційний суд встановив те, що рішення, за результатами розгляду вказаної заяви позивачки, відповідач прийняв 25.01.2021 року, яке позивачка вперше отримала 22.04.2021 року.
Відповідно до абзацу 2 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Оскільки відповідач не прийняв у місячний строк рішення за результатами розгляду клопотання позивачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, то позивачка мала законне право скористатися, передбаченим, нормою абзацу 2 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, правом замовити розробку проекту землеустрою без відповідного рішення відповідача. Крім того, позивачка виконала умову абзацу 2 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України та 10.02.2021 року повідомила відповідача, що нею укладений договір на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.
Наведені обставини свідчать про те, що наказ відповідача № 61 від 25.01.2021 року про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою гр. ОСОБА_1 є протиправним, оскільки прийнятий із порушенням встановлених Земельним кодексом України строків та порушує право позивачки на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за правилом «мовчазної згоди», яке передбачене у абзаці 2 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.
Отже вказаний наказ необхідно скасувати, як протиправний.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій голови комісії з ліквідації, начальника Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Івана Завальнюка щодо прийняття наказу № 61 від 25.01.2021 року про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою гр. ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити, оскільки такі не спрямовані на відновлення порушеного права позивачки.
Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача вжити заходи для погодження ОСОБА_1 акта меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та акта прийому - передачі межових знаків на зберігання, згідно з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який виготовлений приватним підприємством «Закарпатський геодезично - кадастровий центр «Земля» протягом двох тижнів з дня набуття рішення законної сили, то апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до статті 25 Закону України «Про землеустрій» є такі види документації із землеустрою, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Відповідно до частини 1 та 2 статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає:
а) пояснювальну записку;
б) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);
в) розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);
г) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);
ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;
д) кадастровий план земельної ділянки.
У статті 55 Закону України «Про землеустрій» зазначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:
а) завдання на складання технічної документації із землеустрою;
б) пояснювальну записку;
в) матеріали топографо-геодезичних робіт;
г) кадастровий план земельної ділянки;
ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;
д) відомості про встановлені межові знаки.
Із наведеного слідує, що розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не передбачає встановлення меж земельної ділянки, такі роботи властиві для розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Перший вид технічної документації розробляється коли земельна ділянка не сформована і не має кадастрового номера, а другий тоді коли земельна ділянка має кадастровий номер, і її необхідно виділити в натурі на місцевості межовими знаками.
Спірні правовідносини стосуються розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка є несформована  і не має кадастрового номеру, а тому позовна вимога про зобов`язання відповідача вжити заходи для погодження ОСОБА_1 акта меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, та акту прийому - передачі межових знаків на зберігання, не відповідає предмету позову, а відповідні дії не входять до комплексу робіт, які проводяться у випадку розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Зважаючи на цей висновок, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.
Підводячи підсумок наведеного, апеляційний суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково та скасувати наказ відповідача № 61 від 25.01.2021 року про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою гр. ОСОБА_1 .
У задоволенні інших позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм матеріального права, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.
Що стосується розподілу судових витрат то апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Апеляційний суд встановив те, що за подання позову (дві немайнові вимоги) позивачка сплатила 1930,20 грн. Водночас законодавчо встановлена сума судового збору за дві немайнові вимоги становить 1816 грн.
Зважаючи на те, що апеляційний суд задовольнив позов частково, то на користь позивачки необхідно стягнути 908 грн. судового збору. 
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року в справі № 260/4332/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 61 від 25.01.2021 року про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_1 .
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області сплачений за подання позову судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок)
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель 	
Повний текст постанови складений 25.05.2022 року