КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ справи: 372/2698/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4110/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Потабенко Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ  
 
17 травня  2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
          головуючий  - Немировська О.В., 
          судді - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.
розглянувши у порядку письмового провадження  цивільну справу за  позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОЛНЄЧНИЙ ЛУЧ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОЛНЄЧНИЙ ЛУЧ» на рішення Обухівського районного суду Київської області  від   15 вересня 2021 року,  
 
встановив:
у вересні 2017 року  Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОЛНЄЧНИЙ ЛУЧ» (далі - ОСББ «СОЛНЄЧНИЙ ЛУЧ») звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень від 12.05.2021 просив стягнути з відповідача на його користь 114 368 грн. 21 коп., яка складається із заборгованості за витратами на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 89 445 грн. 38 коп., інфляційні втрати в сумі 16 866 грн. 69 коп., три відсотки річних в сумі 8 056 грн. 14 коп., а також стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
За заявою позивача про стягнення вказаної суми заборгованості Обухівським районним судом Київської області було видано судовий наказ 04 лютого 2016 року, який було скасовано за заявою відповідача ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22 серпня 2017 року.
13.05.2021 позивачем було подано заяву  про збільшення позовних вимог, в якій  він  просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 114 368 грн. 21 коп., що складається із заборгованості за витратами на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 89 445 грн. 38 коп., інфляційних втрат в сумі 16 866 грн. 69 коп., 3 відсотків річних в сумі 8 056 грн. 14 коп. Також позивач просив стягнути судовий збір в сумі 2 270 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 15 вересня 2021 року в задоволенні  позовних вимог було відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а також  стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору та на професійну правничу допомогу, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм  матеріального і процесуального права.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає  частковому  задоволенню з таких підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що відповідач є власником кв. АДРЕСА_1 загальною площею 163, 40 кв.м. Обслуговування житлового фонду та утримання будинку і прибудинкової території вказаного будинку здійснює ОСББ «СОЛНЄЧНИЙ ЛУЧ». Рішенням Загальних зборів членів ОСББ були встановлені розміри внесків до ремонтного фонду та  до спеціального фонду, які відповідачем не сплачувались. Розмір заборгованості відповідача по внескам за утримання та ремонт спільного майна за період з 01.03.2013 по 01.11.2015 становить 41 712 грн. 75 коп. Також відповідач не сплачував компенсацію втрат електроенергії спільного використання, в зв`язку з чим заборгованість за період з 01.03.2013 по 01.12.2015 становить 375 грн. 02 коп. По внескам до резервного та спеціального фонду заборгованість відповідача становить 4 218 грн. 99 коп. станом на 31.12.2014. По внескам на реконструкцію котельні відповідачу було нараховано заборгованість в сумі 16 340 грн. станом на 31.09.2015. По внескам на компенсацію витрат обсягу теплопостачання відповідачу було нараховано заборгованість в сумі 16 537 грн. 71 коп. за період з 25.10.2013 по 01.12.2015. 
13.05.2021 позивачем було подано заяву  про збільшення позовних вимог, в якій  він  просив стягнути з відповідача заборгованість  в сумі 114 368 грн. 21 коп.,  що  складається із заборгованості за витратами на утримання будинку  та прибудинкової території в сумі 89 445 грн. 38 коп., інфляційних втрат в сумі 16 866 грн. 69 коп., 3 відсотків річних в сумі 8 056 грн. 14 коп. Також позивач просив стягнути судовий збір в сумі 2 270 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 15 вересня 2021 року в задоволенні  позовних вимог було відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені позовні вимоги, оскільки ним не було надано оригінали протоколів загальних зборів членів ОСББ «СОЛНЄЧНИЙ ЛУЧ», якими були встановлені розміри внесків на утримання та ремонт спільного майна, а також внесків до резервного та спеціального фондів, порядок розрахунку вартості компенсації обсягу спожитої електричної енергії, через їх втрату.
Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон №2866-ІІІ) об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
В чч. 1-9 ст. 10  Закону №2866-ІІІ закріплено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.
Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. 
До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту;
попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об`єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина;
визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників;
прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд.
Серед обов`язків співвласника Законом передбачено, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (ч. 1 ст. 15 Закону 2866-ІІІ).
До прав об`єднання в ч. 1 ст. 16 Закону 2866-ІІІ віднесено, зокрема:
утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність;
приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання;
визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання;
укладати договори;
виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку;
встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів;
здійснювати для виконання статутних завдань господарче забезпечення діяльності об`єднання в порядку, визначеному законом;
визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою;
здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.
Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право:
робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання;
вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю;
вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів;
звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів (ч. 1 ст. 17 Закону №2866-ІІІ).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 20 Закону №2866-ІІІ частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
В чч. 2 та 3 ст. 20 Закону №2866-ІІІ передбачено, що власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників.
Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1   з 17.01.2012 був власником кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 163,4 кв.м та машиномісця № НОМЕР_1 в корпусі АДРЕСА_2 . 
Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що:
- протоколом загальних зборів членів ОСББ №2 від 24.05.2015 було затверджено внесок на утримання в розмірі 14 грн. 26 коп.; 
- протоколом загальних зборів членів ОСББ №5 від 20.12.2015 було затверджено внесок на утримання в розмірі 11 грн. 09 коп.;
- протоколом загальних зборів членів ОСББ №3 від 23.12.2016 було затверджено внесок на утримання у розмірі 12 грн. 60 коп.;
- протоколом загальних зборів членів ОСББ №4 від 18.10.2015 було затверджено внесок на опалення в розмірі 11 грн. 86 коп.;
- протоколом загальних зборів членів ОСББ №2 від 29.09.2016 було затверджено внесок на опалення у розмірі 23 грн. 16 коп. та встановлена формула оплати;
- протоколом загальних зборів  членів ОСББ №3 від 30.06.2015 було затверджено внесок на реконструкцію котельної у розмірі 100 грн. за кв.м.
Оскільки відповідач не сплачував вказані внески, в зв`язку з чим ОСББ було змушено звертатись до суду із заявами про видачу судових наказів, які в наступному були скасовані за заявами відповідача. 
В апеляційній скарзі позивач зазначив про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві. 
 Так, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що  відповідач як співвласник ОСББ, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку (сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги), а об`єднання наділено правом у випадку нездійснення цією особою таких дій, звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості. 
При зверненні до суду позивач вказував в позовній заяві про заборгованість  відповідача по внескам до ремонтного фонду, яка становить 41 712 грн. 75 коп., що було затверджено рішенням загальних зборів членів ОСББ, які оформлені протоколом №6 від 12.07.2014. Також позивач вказував про затвердження на цих же зборах внеску до спеціального фонду в розмірі 14 грн. 73 коп. за кв. м. загальної площі квартири.  При цьому в Довідці вказується, що це є внесками на утримання та ремонт спільного майна  (а/с 59 т. 1).  Разом з тим в Довідці про стан заборгованості за оплату внесків до резервного та спеціального фонду позивачем зазначено заборгованість в сумі 4 218 грн. 99 коп., яка виникла станом на 31.12.2014 (а/с 56 т. 1). 
Вказуючи розмір заборгованості по внескам на реконструкцію котельні, позивач посилався на Витяг з протоколу загальних зборів ОСББ від 30.06.2015, протоколом №6, в якому вказано про затвердження рішення про проведення реконструкції котельні та рішення про проведення збору коштів для потреб реконструкції котельні з розрахунку 100 грн. за 1 кв.м. В Довідці про стан заборгованості по внескам на реконструкцію котельні, яка була додана до позовної заяви (а/с 57 т. 1) позивачем було зазначено заборгованість в розмірі 16 340 грн. станом на 31.09.2015. В Довідці, яка була додана до заяви про збільшення позовних вимог (а/с 35 т. 3) вказана сума заборгованості  по внескам на реконструкцію котельні в розмірі 4 587 грн. 92 коп. 
В розрахунку заборгованості в додатку до заяви (а/с 35 т. 3)   позивачем було вказано, що розрахунок  зроблено за період з жовтня 2015 року по червень 2017 року і  заборгованість складається з витрат на реконструкцію котельні в сумі 4 587 грн. 92 коп., внеску на утримання спільного майна - 41 088 грн. 60 коп.,  електроенергії за показаннями загальнобудинкових приладів обліку - 2 064 грн. 46 коп., внеску на утримання паркінгу за період з листопада 2016 року по червень 2017 року - 5 006 грн. 04 коп., внеску на відшкодування витрат спожитої електроенергії, в якому не вказано жодної суми, внеску на відшкодування витрат теплопостачання  з листопада 2016 року по травень 2017 року - 34 141 грн. 52 коп., внеску на відшкодування витрат теплопостачання паркінгу з січня 2017 року по травень 2017 року. 
При цьому сума 4 587 грн. 92 коп. зазначена в даній Довідці як заборгованість за реконструкцію котельні, тоді як в Розрахунку 3 відсотків річних вказана сума міститься в графі заборгованості за витратами на утримання будинку та прибудинкової території і управління будинком  (а/с 56 т. 3). Аналогічним чином вказана сума відображена в Розрахунку інфляційних втрат від суми заборгованості (а/с 57 т. №3).
В Довідці, доданій до позовної заяви (а/с 54 т. 1) вказано, що розмір заборгованості по компенсації витрат обсягу спожитої електроенергії становив станом на листопад 2015 року 374 грн. 02 коп.
Також є безпідставним посилання апелянта в апеляційній скарзі на той факт, що представнику відповідача - адвокату Проскурні Т.В. достеменно відомі обставини передачі у власність ОСББ на безоплатній основі котельні з 11.07.2012 і те, що ОСББ з того часу фактично користувалось котельнею, здійснювало її обслуговування та ремонт.
Поряд з цим апелянт вказує, що представнику ОСОБА_1 - адвокату Проскурні Т.В., яка також є співвласником ОСББ «СОЛНЄЧНИЙ ЛУЧ», було відомо про факт відсутності оригіналів протоколів загальних зборів. Тому позивач вважав, що представник відповідача ОСОБА_2 , заявляючи клопотання про витребування вказаних протоколів, ввела суд в оману, оскільки їй, як безпосередньому учаснику справи №372/592/18 було достеменно відомо, що вказані оригінали протоколів, які зазначені в ухвалі Обухівського районного суду Київської області від 19 січня 2021 року,  втрачені та не можуть бути надані для огляду.  Про цей факт позивач заявляв  в судовому засіданні по справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСББ «СОЛНЄЧНИЙ ЛУЧ»,  треті особи: ТОВ «База «Солнєчний луч», ОСОБА_3 про визнання незаконними дій, рішення загальних зборів, скасування внесків, оскільки в тій справі оскаржувались в тому числі і рішення ОСББ, що витребовувались у даній справі. На виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 24 квітня 2019 року у вказаній справі ОСББ «СОЛНЄЧНИЙ ЛУЧ» повідомило, що відповідно до доповідної записки управляючого ОСОБА_4 від 25.04.2019 втрачено оригінали всіх протоколів та листів опитування по них, за виключенням протоколу загальних зборів ОСББ №2 від 23.10.2018 та листів опитування до нього, протоколу загальних зборів ОСББ №2 від 29.09.2016 та протоколу №1 Установчих зборів від 21.01.2012 і тому оригінали відсутні та не можуть бути надані. 
 Вказана справа була ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06 травня 2021 року передана до Господарського суду Київської області. Тому апелянт вважає, що жодне рішення ОСББ щодо встановлення розміру внесків не визнано недійсним, вони є чинними та мають виконуватись всіма співвласниками ОСББ.
Доводи апелянта про те, що в 2017-2018 роках до позовної заяви та відповіді на відзив позивачем були надані належним чином завірені копії та витяги з протоколів і відповідач та його представник не заявляли про вимоги про витребування оригіналів вказаних документів, є необґрунтованими, оскільки у Відзиві на позовну заяву, поданому 19.01.2018 представник відповідача ОСОБА_2 заявляла про необхідність надання оригіналів вказаних  протоколів (а/с 147-154 т. 1). 
Ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з п. 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
У ч. 4  статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Згідно з чч. 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ст. 76  ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За положеннями  статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до положень  ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності,  суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по їх доказуванню.
Отже, позивач не довів належними доказами обставини, що підтверджують заявлені ним вимоги, оскільки не містять інформацію щодо предмету доказування. Посилання позивача на вказані вище письмові докази - копії протоколів та копії витягів з них, розрахунки заборгованості не можна визнати  достатніми доказами, що дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування і висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову є вірним.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, як зазначається в ч. 2 т. 376 ЦПК України. 
 Згідно з положеннями чч. 1-3  ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.  Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу:
1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;
2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;
3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 квітня 2021 року.
13.05.2021 позивачем було подано заяву про повернення до стадії підготовчого засідання та прийняття заяви про збільшення позовних вимог. 
В заяві про збільшення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 114 368 грн. 21 коп. яка складається із заборгованості за витратами на утримання будинку  та прибудинкової території в сумі 89 445 грн. 38 коп., інфляційних втрат в сумі 16 866 грн. 69 коп., 3 відсотків річних в сумі 8 056 грн. 14 коп. Також позивач просив стягнути судовий збір в сумі 2 270 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.
Таким чином, суд першої інстанції не визначився, від якої частини позовних вимог позивач відмовився, які саме вимоги позивач вказав в своїй заяві про збільшення позовних вимог, чи не є ці вимоги зміною предмету позову та фактично розглядав справу відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 13.05.2021, яка була подана після закриття підготовчого провадження, тоді як така заява мала бути повернута позивачу. Вказане свідчить про порушення судом першої інстанції норми процесуального права, однак суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень щодо повернення поданої до суду першої інстанції вказаної заяви. 
Разом з тим, допущене порушення норми процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи.
Згідно з чч. 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 376  ЦПК  України). 
З огляду на викладене колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанцій підлягає зміні, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Керуючись  ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:
апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОЛНЄЧНИЙ ЛУЧ» задовольнити частково. 
 Рішення  Обухівського районного суду Київської області від 15 вересня   2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                
 
Судді