ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" лютого 2022 р.           Справа№ 910/9785/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Суліма  В.В. 
 
секретар судового засідання: Позюбан А.С.
за участю представників учасників справи:
від позивача: Трійченко О.В.;
від відповідача: не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП"

на рішення          Господарського суду міста Києва 
від                     30.09.2021
у справі          №910/9785/21 (суддя - Турчин С.О.)
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю"АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАСАН Україна"
про                    зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП» (надалі - ТОВ «АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП», позивач, скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАСАН Україна» (надалі - ТОВ «МЕГАСАН Україна», відповідач) про зобов`язання відремонтувати генератор PSA кисню О20.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу №05/02-2020 від 05.02.2020 (надалі - Договір).
Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем у порядку, визначеному ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій останній просить зобов`язати відповідача виконати належним чином і в повному обсязі гарантійні зобов`язання, передбачені Договором.
Господарським судом міста Києва встановлено, що заява позивача про уточнення позовних вимог по своїй суті є заявою про зміну предмету позову. Встановивши відповідність зазначеної заяви позивача вимогам ч. 3 ст. 46 ГПК України, судом першої інстанції прийнято її до розгляду та вирішено спір із урахуванням уточнених (змінених) позовних вимог. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/9785/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивачем не дотримано встановленого Договором порядку щодо повідомлення про виявлені недоліки товару шляхом надання відповідачу акта про виявлені недоліки генератора PSA кисню О20, чим не підтверджено настання гарантійного випадку в частині генератора PSA кисню О20. 
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач (ТОВ «АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП») звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/9785/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Відтак, судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції залишено поза увагою факт обізнаності відповідача про настання гарантійного випадку, що підтверджується листом останнього вих. № 25/01-01 від 25.01.2021, який містив згоду на виконання ремонту по гарантії, але за умови погашення заборгованості позивачем. 
При посиланні на п. 4.2.4 Договору як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, місцевим господарським судом не взято до уваги, що положеннями вказаного пункту Договору передбачений порядок врегулювання невідповідності товару у момент поставки, а не в гарантійний період. При цьому, порядок виконання гарантійних зобов`язань передбачений у розділі 6 Договору та у Специфікації до Договору, за яким обов`язок складання акта про виявлені недоліки в період гарантійного терміну відсутній. 
Таким чином, за твердженням скаржника, останнім виконано всі вимоги, передбачені Договором для виконання гарантійних зобов`язань з боку відповідача.
Окрім того, у тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, із обґрунтуванням причин пропуску вказаного процесуального строку. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2021 апеляційну скаргу ТОВ «АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ТОВ «АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/9785/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.
15.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9785/21 з Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/9785/21 задоволено, поновлено зазначений строк.
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/9785/21, апеляційну скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 15.02.2022.
Роз`яснено сторонам у справі право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції. 
Відповідач у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), своїм правом не скористався, відзиву на апеляційну скаргу позивача до Північного апеляційного господарського суду не подав.
У зв`язку із звільненням судді Північного апеляційного господарського суду Мартюк А.І., яка входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відставку, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Алданова С.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 прийнято справу №910/9785/21 за апеляційною скаргою ТОВ «АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у вище визначеному складі колегії суддів. 
У судове засідання 15.02.2022 з`явився представник позивача (скаржника). Відповідач у судове засідання 15.02.2022 повноважних представників не направив, заяв/клопотань до Північного апеляційного господарського суду не подавав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа  Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи те, що відповідач належно повідомлений про час та місце проведення судового засідання із розгляду апеляційної скарги у даній справі, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача. 
Так, у судовому засіданні 15.02.2022 представник позивача надав колегії суддів пояснення, у яких доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив скаргу задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У судовому засіданні 15.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 05.02.2020 між ТОВ «МЕГАСАН Україна» (продавець) та ТОВ «АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП» (покупець) укладено Договір, відповідно до умов якого продавець продає та постачає, а покупець купує та приймає вироби медичної техніки (надалі - Товар) за номенклатурою, в асортименті, кількості та за ціною визначеною в Специфікаціях (додатках) до цього Договору які є невід`ємними частинами цього Договору.
Товар повинен відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним та іншим нормам, стандартам та правилам, встановленим чинним законодавством України для товарів даного виду (п. 1.4. Договору).
Пунктом 4.1. Договору визначені обов`язки продавця, зокрема, продати Товари покупцю за цінами, асортиментом та переліком, визначеними в Специфікаціях (додатках) до Договору; проводити гарантійне обслуговування Товару.
Відповідно до Специфікації (додаток 8 до Договору) сторони погодили, що відповідач зобов`язується передати у власність позивача, а останній - прийняти та оплатити Товар на суму 1 688 980, 00 грн, а саме: генератор PSA кисню О20; повітряний компресор Kaeser - SK 25 5,5-8 бар (г); оксид азотна (N2О) балонна рампа (2x1 циліндри); зональний модуль контролю і сигналізації - 3 гази - установка зовнішня; корпусна киснева газова розетка - DIN- припаювальна; газовий модуль - 3 гази - установка внутрішня; газовий модуль - 2 газ - установка внутрішня; газовий модуль - 4 гази - установка внутрішня; вугільна колона 10л.
Якість Товару повинна бути підтверджена сертифікатами та іншими документами, які необхідні для товару даного виду згідно чинних Правил торгівлі, санітарно-епідеміологічного та іншого законодавства України. Всі необхідні документи, що підтверджують якість та відповідність Товару, продавець зобов`язаний передати покупцю в момент передачі партії Товару (п.  5.3. Договору).
Пунктом 6.1. Договору передбачено, що гарантійні зобов`язання щодо Товарів, які постачаються продавцем покупцеві несе продавець в межах граничних гарантійних термінів, встановлених виробниками товарів щодо кожного окремого найменування товарів. Гарантійний термін зазначається в Специфікаціях (додатках) до цього Договору.
Відповідно до п. 6 Специфікації до Договору гарантійний термін на Товар становить 24 місяці з моменту вводу його в експлуатацію.
Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору згідно із видатковою накладною №Мег-000112 від 25.08.2020 відповідач поставив, а позивач прийняв Товар: генератор PSA кисню О20; повітряний компресор Kaeser - SK 25 5,5-8 бар (г); оксид азотна (N20) балонна рампа (2x1 циліндри); зональний модуль контролю і сигналізації - 3 гази - установка зовнішня; корпусна киснева газова розетка - DIN- припаю вальна; газовий модуль - 3 гази - установка внутрішня; газовий модуль - 2 газ - установка внутрішня; газовий модуль - 4 гази - установка внутрішня; вугільна колона 10л.
При цьому, за твердженнями позивача,  поставлений 25.08.2020 відповідачем Товар - генератор PSA кисню О20, є непридатним до використання за призначенням, у зв`язку з чим позивачем направлено відповідачу лист від 21.01.2021 щодо виконання гарантійних зобов`язань.
У відповідь на вказаний лист відповідач листом вих.№25/01-01 від 25.01.2021 зазначив, що виконання ремонту по гарантії буде можливим після погашення позивачем заборгованості за Договором.
29.04.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію вих.№28/04/21-1 від 28.04.2021 із вимогою здійснити заміну генератора PSA кисню О20 на якісний або здійснити ремонт генератора PSA кисню О20 та перерахувати штраф у сумі 53 600, 00 грн.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем гарантійних зобов`язань за Договором, позивач звернувся до місцевого господарського суду із даним позовом. 
Суд першої інстанції, враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення даного позову.
Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. 
Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно з ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що укладений між сторонами спору Договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 266 ГК України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). 
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).
Так, відповідно до укладеного між сторонами Договору відповідач продає та постачає, а позивач купує та приймає вироби медичної техніки за номенклатурою, в асортименті, кількості та за ціною визначеною в Специфікаціях (додатках) до цього Договору, які є невід`ємними частинами цього Договору.
Як вище зазначалось, на виконання умов Договору згідно із видатковою накладною №Мег-000112 від 25.08.2020 відповідач поставив, а позивач прийняв Товар: генератор PSA кисню О20; повітряний компресор Kaeser - SK 25 5,5-8 бар (г); оксид азотна (N2О) балонна рампа (2x1 циліндри); зональний модуль контролю і сигналізації - 3 гази - установка зовнішня; корпусна киснева газова розетка - DIN- припаювальна; газовий модуль - 3 гази - установка внутрішня; газовий модуль - 2 газ - установка внутрішня; газовий модуль - 4 гази - установка внутрішня; вугільна колона 10л.
За змістом п. 1.4. Договору Товар повинен відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним та іншим нормам, стандартам та правилам, встановленим чинним законодавством України для товарів даного виду.
Пунктом 4.1. Договору визначено обов`язок продавця, зокрема,   проводити гарантійне обслуговування товару.
Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.
У відповідності до ст. 676 ЦК України, гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.
Відповідно до п. 6.1. Договору гарантійні зобов`язання щодо товарів, які постачаються продавцем покупцеві несе продавець в межах граничних гарантійних термінів, встановлених виробниками товарів щодо кожного окремого найменування товарів. Гарантійний термін зазначається в Специфікаціях (додатках) до цього Договору.
Відповідно до п. 6 Специфікації гарантійний термін на Товар становить 24 місяці з моменту вводу його в експлуатацію.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, комісією у складі працівників позивача здійснено огляд поставленого відповідачем генератора PSA кисню О20 та встановлено, що об`єкт відповідає технічним вимогам та готовий до роботи, про що складено Акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.10.2020.
Зазначений Акт від 30.10.2020 складений в односторонньому порядку представниками позивача та зі сторони відповідача не підписувався.
При цьому, позивачем заявлено про непридатність до використання поставленого Товару відповідачем, про що останньому направлено лист від 21.01.2021 щодо виконання гарантійних зобов`язань.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
Згідно із ч. 1 ст. 680 ЦК України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку (ч. 3 ст. 680 ЦК України).
Частиною 6 ст. 269 ГК України встановлено, що постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.
За загальним правилом відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару. І відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупця ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця у такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару. Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2019 по справі №904/5002/18.
Відповідно до п. 6.2. Договору продавець власними силами та за власні кошти забезпечує транспортування товарів, що підлягають ремонту та/або заміні протягом встановленого щодо них гарантійного терміну до відповідних центрів такого гарантійного обслуговування та їх повернення після такого ремонту (або товарів їм на заміну у випадку неможливості проведення такого ремонту) покупцеві.
Згідно із п. 6.3. Договору продавець бере на себе вирішення всіх та будь-яких питань, що виникають чи можуть виникнути у зв`язку із забезпеченням та виконанням гарантійних зобов`язань стосовно товарів.
Пунктом 4.2.4. Договору передбачено, що у випадку виявлення невідповідності поставлених товарів за кількістю, якістю, асортиментом та іншими показниками, скласти та підписати акт та надати його продавцю (відповідачу).
Таким чином, виходячи із положень укладеного між сторонами Договору, відповідач здійснює гарантійне обслуговування переданого Товару, у той же час позивач, у випадку виявлення невідповідності поставлених товарів за кількістю, якістю асортиментом та іншими показниками, має скласти і підписати акт та надати такий акт відповідачу.
Однак, матеріали справи не містять акта про виявлені недоліки поставленого відповідачем генератора PSA кисню О20, а також доказів направлення (надання) позивачем відповідачу такого акта.
Водночас, матеріали справи містять лише складений комісією у складі працівників позивача за результатами огляду генератора PSA кисню О20 Акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.10.2020, який підписано лише зі сторони позивача та яким зафіксовано, що об`єкт відповідає технічним вимогам та готовий до роботи.
Як вище зазначалось, пунктом 6 Специфікації до Договору визначено, що гарантійний термін на Товар становить 24 місяці з моменту вводу його в експлуатацію.
Таким чином, гарантійні зобов`язання відповідачем можуть бути виконані лише після фіксації моменту вводу Товару в експлуатацію. 
Однак, жодного акта, складеного та підписаного обома сторонами, щодо введення генератора PSA кисню О20 в експлуатацію для підтвердження та достовірного встановлення наявності гарантійного терміну, обумовленого пунктом 6 Специфікації, матеріали справи не містять. 
Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо передчасності вимоги позивача про зобов`язання відповідача до вчинення дій в частині виконання гарантійних зобов`язань, передбачених Договором.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.
Такий спосіб захисту, як примусове виконання обов`язку в натурі застосовується у тих випадках, коли відповідач зобов`язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обов`язок.
Однак, у зв`язку із недотриманням позивачем встановленого Договором порядку щодо повідомлення відповідача про виявлені недоліки Товару та не підтвердженням настання саме гарантійного випадку в частині генератора PSA кисню О20, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено у порядку ст.ст. 76-79 ГПК України належними доказами виникнення обов`язку у відповідача усунути недоліки поставленого Товару.
При цьому, судом першої інстанції вірно визначено, що наявне у матеріалах справи листування між сторонами не може заміняти погоджений сторонами у Договорі порядок виконання гарантійних зобов`язань.
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на недоведеність позивачем факту настання гарантійного випадку в частині генератора PSA кисню О20. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`зок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruizv. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/9785/21 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга позивача - без задоволення.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника (ТОВ «АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП»).
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/9785/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/9785/21 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "АМЕЛ МЕДІКАЛ ГРУП".
4. Матеріали справи №910/9785/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.05.2022.

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                В.В. Сулім