Справа № 369/3901/22                                                    Головуючий 1 інстанція- Лисенко В.В.
Провадження № 33/824/1790/2022                                  Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
19 липня 2022 року                                                                                       м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2022 року, якою
                                                 ОСОБА_1 , 
                                                ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, 
                                                мешкає: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Відповідно до вказаної постанови 14 лютого 2022 року о 19 годині 10 хв. ОСОБА_1 на вул.Хутірська 168 у с.Михайлівська Рубежівка Бучанського району Київської області керував транспортним засобом «KIA Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, неадекватна поведінка. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
На постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови.
Скарга мотивована тим, що судом обставини справи з`ясовані однобічно та необ`єктивно, докази досліджені необ`єктивно і не в повному обсязі, до його пояснень у судовому засіданні суд поставився упереджено та не прийняв до уваги, викладені факти не перевірив,а клопотання проігнорував, що потягло неправильне вирішення справи. Суд не
                                                                        -  2  -
врахував, що викладені в протоколі обставини щодо його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відповідають дійсності, бо він ен відмовлявся від обстеження, а лише зауважив, що йому терміново необхідно купити ліки та завезти хворій доньці віком 1,5 року. Після розмови із дружиною він з`ясував, що час у нього є і він готовий їхати на обстеження, його посадили в автомобіль, а через деякий час повідомили, що протокол уже складено. Він кілька разів звертався до поліцейського із наполяганням проїхати, однак чіткої відповіді так і не отримав. Натомість почув від нього, що протокол уже складено і він може пройти огляд самостійно. Окрім того, судом не враховано недотримання працівниками поліції вимог ч.7 ст.266 КУпАП щодо відсторонення його від керування автомобілем, що свідчить про порушення поліцією закону. Зазначені у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння є повною маячнею, бо він був у лінзах і збентежений незаконними діями працівників поліції. Суд безпідставно відмовив йому у перегляді зробленого ним відеозапису з місця події на власний телефон. Суд залишив поза увагою наданий ним висновок медичного огляду № 000682 від 15 лютого 2022 року, згідно якого у нього не виявлено ознак сп`яніння. Суд не роз`яснював йому права, що є грубим порушення закону, а при накладенні стягнення суд не врахував його особу, ступінь його вини, майновий стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати постанову суду як незаконну, заявив клопотання про перегляд зробленого ним на власний смартфон відеозапису з місця події, яке судом задоволено.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 ,вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи
                                                            -  3  -
керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 14 лютого2022 року на вул.Хутірська 168 у с.Михайлівська Рубежівка Бучанського раойну Київської області керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився.
За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1  допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079162 від 14 лютого 2022 року, відповідно до якого 14 лютого 2022 року о 19 годині 10 хв. на вул.Хутірська 168 у с.Михайлівська Рубежівка Бучанського раойну Київської ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «KIA Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, неадекватна поведінка. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився;
- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у Київській області, що здійснював 14 лютого 2022 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
                                                                        -  4  -
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 14 лютого 2022 року у ОСОБА_1 а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, неадекватна поведінка в розумінні п.п.2, 3 та 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо  ОСОБА_1 , який вказав у протоколі причини відмови від огляду.
Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, щофакт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відповідає дійсності, оскільки він не відмовлявся від обстеження, а лише зауважив, що йому терміново необхідно купити ліки та завезти хворій доньці віком 1,5 роки, а після розмови із дружиною він з`ясував, що час у нього є і він готовий їхати на обстеження та кілька разів звертався до поліцейського із наполяганням проїхати, однак чіткої відповіді так і не отримав, не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Такі доводи спростовуються наявним в матеріалах справи файлом відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, на якому чітко зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Так, з відеофайлу вбачається, що працівник поліції на місці зупинки запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, проте останній категорично відмовився, сказавши «я вже вам казав, що не поїду, складайте протокол». На запитання поліцейського про причини відмови, ОСОБА_1 сказав, що його вдома чекає дружина з дитиною, а також сказав, що самостійно поїде проходити огляд після вирішення домашніх питань. На повторне запитання поліцейського чи відмовляється зараз проходити огляд відповів, що відмовляється і зробить це самостійно пізніше.
За клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні проведений перегляд зробленого ним відеозапису (два короткі фрагменти) з місця події на власний смартфон, на якому відображена розмова останнього з працівником поліції. З розмови видно, що ОСОБА_1 висловлює згоду щодо його огляду на стан сп`яніння, проте працівник поліції зауважує, що протокол вже складено і відмова зафіксована.
За таких обставин вказаний відеозапис не може бути доказом згоди ОСОБА_1 на проходження огляду, яка підтверджена відеозаписом працівника поліції.
Окрім того, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079162 від 14 лютого 2022 року, в якому ОСОБА_1 надав пояснення, вказавши, що відмовився їхати на освідування, бо вдома його чекала дружина із хворою донькою, але згодом він погодив це питання з дружиною і погодився пройти освідування.
Проте, як вище вказувалося така згода висловлена ним після відмови і складання протоколу протоколу про адміністративне правопорушення.
                                                                        -  5  -
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для проходження ОСОБА_1 медичного огляду, оскільки зазначені у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння є повною маячнею, бо він був у лінзах і збентежений незаконними діями працівників поліції, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.
По-перше, на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, а не висувати у відповідь на їх пропозицію будь-які претензії про зайнятість чи самостійне проходження огляду. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходженя огляду на стан сп`яніння.
По-друге, відхиляючи дані доводи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що дії працівників поліції повністю відповідали Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, відповідно до п.2 розділу І якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно п.п.3,4 розділу І цієї Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); а також: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Отже, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 при керуванні автомобілем, а саме:звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, неадекватна поведінка, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Як вище вказувалося ОСОБА_1 , у якого після зупинки було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що у свою чергу тягне складання відповідного протоколу.
По-третє, якщо апелянт вважає, дії працівників поліції щодо його зупинки та виявлення ознак наркотичного сп`яніння вчинені неправомірно, то він вправі оскаржити наведені ним дії працівників поліції у встановленому законом порядку.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд залишив поза увагою наданий ним висновок медичного огляду № 000682 від 15 лютого 2022 року, згідно якого у нього не виявлено ознак сп`яніння, не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а саме за його відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що є окремим складом правопорушення, встановленим диспозицією ч.1 ст.130 КупАП.
Огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, а також Поряду направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Відповідно до вказаних нормативних актів для огляду на стан наркотичного сп`яніння
                                                                        -  6  -
водій направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6 Поряду від 17 грудня 2008 року).
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п.9 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року та п.7 Порядку від 17 грудня 2008 року).
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, перший примірник якого видається під підпис поліцейському (п.17, 20 розділу ІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року, п.13Порядку від 17 грудня 2008 року).
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22 розділу ІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а наступного дня 15 лютого 2022 року самостійно звернувся до лікаря і його огляд лікарем на стан сп`яніння проведений за відсутності поліцейського, якому результати не були вручені, що відповідно до п.22 розділу ІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року свідчить про недійсність таких висновків.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано недотримання працівниками поліції вимог ч.7 ст.266 КУпАП щодо відсторонення його від керування автомобілем, що свідчить про порушення поліцією закону, не свідчать про незаконність постанови. Даний факт може свідчити лише про недотримання працівниками поліції положень ст.266 КупАП та розділу ХІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року, проте ніяким чином не спростовує встановлений факт відмови апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що при накладенні стягнення суд не врахував його особу, ступінь його вини, майновий стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини безпідставні, судом дані обставини враховані, про що зазначено у тексті постанови. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що санкцієюч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення, що виключає його пом`якшення.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив ОСОБА_1 у перегляді зробленого ним відеозапису з місця події на власний телефон, то апеляційним судом даний доказ оглянутий і йому дана оцінка вище.
Отже, надані апелянтом докази та наведені аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за
                                                                        -  7  -
необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якоїсуд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2022 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в:
            
Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постановусудді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2022 року, якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                                                     С.І.Савченко