ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/200/22 Справа № 193/1042/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кащук Д. А. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 193/1042/19
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Остапенко В.О.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П., 
секретар судового засідання: Євтодій К.С.
сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Селянське фермерське господарство «Олександро-Володимирівське»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року, яке ухвалено суддею Кащук Д.А. у смт Софіївка Дніпропетровської області та повний текст судового рішення складено 23 вересня 2021 року, - 
ВСТАНОВИВ:
В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Селянського фермерського господарства «Олександро-Володимирівське» (надалі СФГ «Олександро-Володимирівське») про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 грудня 2018 року, яке посвідчене у м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, позивач є власницею земельної ділянки площею 9,9022 га, кадастровий номер 1225285200:01:001:0181. Дана земельна ділянка використовується Селянським фермерським господарством «Олександро-Володимирівське» на праві договору оренди б/н від 01.04.2014 року.
Позивач зазначає, що з моменту прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки площею 9,9022 га, кадастровий номер 1225285200:01:001:0181, орендну плату за її використання вона не отримувала, про факт отримання орендної плати спадкодавцем їй також не відомо. Позивач неодноразово зверталась до відповідача щодо розірвання договору оренди та сплати орендної плати, проте відповіді станом на день звернення з позовною заявою не отримала. Зазначає, що відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників податків, станом на 10.06.2020 рік, відповідач не сплачував орендну плату належним чином за користування земельною ділянкою, а тому має заборгованість у розмірі - 23021,50 грн.
Позивач вважає, що зазначені обставини дають підстави позивачу, як орендодавцю, для реалізації свого права щодо розірвання договору оренди в судовому порядку.
На підставі наведеного вище, позивач, уточнивши позовні вимоги в останній їх редакції, просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки площею 9,9022 га, кадастровий номер 1225285200:01:001:0181, б/н від 01.04.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та СФГ «Олександро-Володимирівське», стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в сумі 23021,50 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1 609,20 грн. 
Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що розписка ОСОБА_2 про отримання грошових коштів в розмірі 50 000 грн. в рахунок орендної плати за 49 років не може бути належним та допустимим доказом сплати ОСОБА_2 в рахунок орендної плати за оспорюваним договором оренди, оскільки розписка датована 10 серпня 2010 року, в той час як оспорюваний договір оренди земельної ділянки був укладений 01 квітня 2014 року, тому вказана розписка не може свідчити про фактичне дострокове виконання відповідачем зобов`язань по сплаті орендної плати. 
Крім того позивач зауважує, що відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників податків, починаючи з 01.01.2010 року станом по 10.06.2020 рік, відповідач лише в четвертому кварталі 2017 року сплатив орендну плату за користування, що свідчить про систематичне невиконання відповідачем умов оскаржуваного договору оренди в частині сплати орендної плати. 
З урахуванням наведеного позивач вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для розірвання оспорюваного договору оренди землі у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі в сумі 23021,50 грн.
Крім того, позивач зауважує, що пояснення свідка ОСОБА_3 суд першої інстанції не мав приймати до уваги, оскільки ОСОБА_3 є працівником СФГ «Олександро-Володимирівське».
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Учасники справи, будучи неодноразово, належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
При цьому колегія суддів відхиляє заяву представника відповідача СФГ «Олександро-Володимирівське» - Каправчука В.Л. про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікарняному, оскільки до заяви про відкладення розгляду справи не надано доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві. 
Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що подана представником відповідача 29.06.2022 року заява про відкладення розгляду справи, без надання доказів поважності причин неявки представника відповідача в судове засідання, подана представником позивача вдруге, оскільки перша заява з посиланням на неможливість прибуття в судове засідання у зв`язку з перебуванням за межами Дніпропетровської області, без доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві, була подана ним в судове засідання, призначене на 26 квітня 2022 року. 
На підставі наведеного вище, з урахуванням повторності подання представником відповідача заяви про відкладення розгляду справи без надання доказів на підтвердження обставин, викладених в заявах, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення та з того, що грошові зобов`язання, відповідно до оспорюваного договору оренди, орендар виконав достроково.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати, проте не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що грошові зобов`язання, відповідно до оспорюваного договору оренди, орендар виконав достроково, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі (частина перша статті 14 Закону України «Про оренду землі»).
Частиною першою статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Водночас, у пункті Д частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Статтями 627, 629 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, належить земельна ділянка загальною площею 9,9022 га, яка розташована на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225285200:01:001:0181, цільове призначення: для ведення товарного ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 029318, виданного Софіївською райдержадміністрацією 22 липня 2003 року (а.с.25).
01.04.2014 року між ОСОБА_2 та СФГ «Олександро-Володимирівське», в особі голови Демченко О.Ю., укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого, земельна ділянка за кадастровим номером 1225285200:01:001:0181загальною площею 9,9022 га і яка розташована на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, передана в строкове платне користування на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7-8, 62-63).
Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України станом на 10.06.2020 року про суми виплачених доходів та утриманих податків, за період з 1 кв. 2010 року по 4 кв. 2017 року Селянському (фермерському) господарству «Олександро-Володимирівське» нараховано дохід в сумі 9 207,48 грн., з яких справлено 1657,35 грн. податку. (а.с.126, 128).
Відповідно до пункту 9 спірного договору оренди землі від 01.04.2014 року, орендна плата вноситься орендарем у формі та в розмірі 4604,14 грн. за рік.
В пункті 8 договору оренди землі зазначено, що договір укладено на 49 років. 
Пунктом 34 договору оренди землі визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно із п. 36 договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.
В матеріалах справи міститься копія розписки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дана Голові СФГ «Олександро-Володимирівське» ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 отримала орендну плату за користування землею за 49 років в розмірі 50 000 гривень, розписка датована 10.08.2010 року (а.с.64).
Із копії заяви та розписки від 10 серпня 2010 року вбачається, що орендодавець ОСОБА_2 фактично виявила волю на отримання орендної плати наперед, а орендар вчинив дії - сплатив на користь орендодавця орендну плату у розмірі 50 000 грн. за майбутній період користування земельною ділянкою. 
Вказана розписка орендодавця і дії орендаря, за обставин цієї справи, свідчать про погодження сторонами порядку сплати орендної плати за майбутні періоди, оскільки така домовленість не суперечить умовам договору оренди з приводу форм та способів внесення орендної плати. 
Згідно зі статтею 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до пункту 9 оспорюваного договору оренди землі від 01.04.2014 року, орендна плата вноситься орендарем в розмірі 4604,14 грн. за рік, при цьому за період з моменту отримання ОСОБА_2 грошових коштів в рахунок сплати орендної плати, а саме з 10.08.2010 року, по дату звернення позивача з позовом, тобто за дев`ять років, відповідач мав сплатити ОСОБА_4 орендну плату в сумі 41 437,26 грн., при цьому, згідно розписки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була дана Голові СФГ «Олександро-Володимирівське» ОСОБА_4 , ОСОБА_2 отримала орендну плату за оренду земельного паю по Державному акту серії ДП № 029318, площею 9,9022 га в розмірі 50 000 грн., що свідчить про те, що свої грошові зобов`язання відповідно до договору за період з 10.08.2010 року по серпень 2019 року, момент звернення позивача до суду з даним позовом, орендар виконав в повному обсязі.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 393/590/17, провадження № 61-10468св21, при розгляді справ про розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, суди мають перевірити належним чином, чи включає сплачена сума орендної плати, передбачені умовами договорів оренди землі коефіцієнт індексації та індекси інфляції.
Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 10 оспорюваного договору оренди, орендна плата має становити не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. 
Пунктом 6 договору оренди земельної ділянки площею 9,9022 га, кадастровий номер 1225285200:01:001:0181, б/н від 01.04.2014 року, визначена нормативна грошова оцінка земельної ділянки в розмірі 153 471,59 грн., тобто 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки становить 4604,14 грн. 
З урахуванням обрахунку колегією суддів орендної плати із застосуванням коефіцієнту індексації за період з 2010 року по 2019 року, відповідач мав сплатити ОСОБА_2 орендну плату в сумі 46 653,74 грн. (2010 рік – інфляція відсутня, 2011 рік – інфляція становила 108,7 %, отже орендна плата мала становити 5 004,70 грн., 2012 рік – інфляція відсутня, 2013 рік – інфляція становила 100,5 %, отже орендна плата мала становити 4 627,19 грн., 2014 рік – інфляція становила 124,90 %, отже орендна плата мала становити 5 750,57 грн., 2015 рік – інфляція становила 143,30 %, отже орендна плата мала становити 6 597,73 грн., 2016 рік – інфляція становила 112,40 %, отже орендна плата мала становити 5 175,05 грн., 2017 рік – інфляція становила 113,70 %, отже орендна плата мала становити 5 234,90 грн., 2018 рік – інфляція становила 109,80 %, отже орендна плата мала становити 5 055,34 грн., що разом становить 6 653,74 грн.)
Наведене вище також підтверджує той факт, що за період з 10.08.2010 року по серпень 2019 року, момент звернення позивача до суду з даним позовом, орендар виконав в повному обсязі свої грошові зобов`язання відповідно до оспорюваному договору оренди за вказаний період.
Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ОСОБА_2 , за життя, не мала будь яких претензій до відповідача щодо укладеного 01.04.2014 року договору оренди належної їй земельної ділянки, зокрема щодо сплати відповідачем орендної плати. 
На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість позивача перед відповідачем щодо виплати орендної плати відсутня, у зв`язку із чим колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача в апеляційній скарзі щодо наявності боргу зі сплати орендних платежів.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не подано доказів того, що вона зверталась до відповідача з повідомленням про те, що відбулась зміна власника по спірному договору оренди, що позивач надала підтверджуючі документи щодо спадкових правовідносин та переходу до неї права власності на земельну ділянку та повідомила відповідачу належні рахунки для сплати орендної плати.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що розписка ОСОБА_2 про отримання грошових коштів в розмірі 50 000 грн. в рахунок орендної плати за 49 років не може бути належним та допустимим доказом сплати ОСОБА_2 в рахунок орендної плати за оспорюваним договором оренди, оскільки розписка датована 10 серпня 2010 року, в той час як оспорюваний договір оренди земельної ділянки був укладений 01 квітня 2014 року, тому вказана розписка не може свідчити про фактичне дострокове виконання відповідачем зобов`язань по сплаті орендної плати, оскільки наявність розписки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була дана Голові СФГ «Олександро-Володимирівське» ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_2 отримала орендну плату за оренду земельного паю по Державному акту серії ДП № 029318, площею 9,9022 га в розмірі 50 000 грн. свідчить про те, що СФГ «Олександро-Володимирівське» не порушив умови договору оренди та не допускав прострочення сплати орендної плати за період з 10 серпня 2010 року по серпень 2019 року, момент звернення позивача до суду з даним позовом, оскільки кошти відповідачем за вказаний період були сплачені наперед та з урахуванням коефіцієнту індексації.
При цьому колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги позивача про те, що розписка датована 10 серпня 2010 року не може свідчити про фактичне дострокове виконання відповідачем зобов`язань по сплаті орендної плати, оскільки вказана розписка свідчить про погодження сторонами порядку сплати орендної плати за майбутні періоди, а укладений між ОСОБА_2 та СФГ «Олександро-Володимирівське» договір оренди земельної ділянки площею 9,9022 га, кадастровий номер 1225285200:01:001:0181, б/н від 01.04.2014 року, містить інші умови внесення орендної плати, зокрема щорічний розмір орендної плати з необхідністю її обчислення з урахуванням коефіцієнту інфляції. Крім того, п. 13 договору оренди земельної ділянки містить умову про те, що один раз на два роки розмір орендної плати переглядається. 
На підставі наведеного вище колегія суддів вважає за необхідне виключити з рішення суду першої інстанції, як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, посилання суду на те, що грошові зобов`язання, відповідно до договору оренди, орендар виконав достроково, оскільки розписка про отримання орендної плати в розмірі 50 000 грн. була надана ОСОБА_2 до укладення договору оренди земельної ділянки, в той час як при укладенні договору оренди земельної ділянки сторони погодили розмір та строки внесення орендної плати та в договорі відсутнє застереження про те, що ОСОБА_2 отримала орендну плату за земельну ділянку наперед. 
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку наявні правові підстави для розірвання оспорюваного договору оренди землі у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі в сумі 23021,50 грн., скільки позивачем по справі не доведено наявність заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 01.04.2014 року на момент звернення до суду з даним позовом.
Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідка ОСОБА_3 суд першої інстанції не мав приймати до уваги, оскільки ОСОБА_3 є працівником СФГ «Олександро-Володимирівське», оскільки допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснила, що передача коштів в сумі 50000 грн. відбувалась ОСОБА_2 в її присутності, тобто свідок засвідчила факт передачі коштів, при цьому факт передачі коштів позивачем не оспорюється та не оспорювався власником земельної ділянки ОСОБА_2 за її життя. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а з рішення суду першої інстанції підлягає зміні із виключенням з мотивувальної частини рішення, як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, посилання на суду те, що грошові зобов`язання, відповідно до договору оренди, орендар виконав достроково. 
В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
Виключити з рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «Олександро-Володимирівське» про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати посилання на те, що грошові зобов`язання, відповідно до договору оренди, орендар виконав достроково.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 29 червня 2022 року. 

Головуючий:

Судді: