ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/11215/21                                                                                    Суддя першої інстанції: Заяць О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 травня 2022 року                                                                                 м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                       - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила: 
-           визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін – січень 2008 року;
-           зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця  для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року, з урахування виплаченої суми.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:
-          визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 17 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін – січень 2008 року;
-          зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 17 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року, з урахуванням виплаченої суми.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Відповідач просить врахувати, що фінансові ресурси для виплати індексації грошового забезпечення у 2016-2018 роках були відсутні, інструкції та роз`яснення щодо механізму нарахування індексації після внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення від Департаменту фінансів Міністерства оборони України та від Міністерства соціальної політики України не надходили. Також скаржник наголошує на тому, що з 01 січня 2016 року грошове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України значно підвищено за рахунок збільшення розмірів преміювання на постійній основі. Крім того станом на 01 січня 2016 року були відсутні підстави для нарахування індексації, адже величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який дорівнює 103 відсотка. 
Відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року – без змін, виходячи з такого. 
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі № 620/885/20 визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 17 березня 2016 року по 30 листопада 2018 року, а також зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період.
На виконання зазначеного рішення суду Військова частина НОМЕР_1 виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 2951 грн 41 коп.
Не погоджуючись із такими діями Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом. 
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. Також суд першої інстанції визнав необґрунтованими посилання відповідача на відсутність коштів для виплати індексації. 
Суд першої інстанції встановив, що на законодавчому рівні розмір посадового окладу військовослужбовців був встановлений у січні 2008 року (постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб») та в подальшому такий був змінений (зріс) у березні 2018 року (постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»). У зв`язку з цим суд першої інстанції прийшов до висновку, що базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців, повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року, водночас всі інші місяці у даному проміжку часу не можуть бути базовими для нарахування індексації, оскільки посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».
Згідно з абз. 2 ст. 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення – встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Положеннями ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що одним із об`єктів індексації грошових доходів населення є грошове забезпечення.
У відповідності до ст. 4 вказаного Закону передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078  (далі – Порядок).
Відповідно до п. 6 Порядку у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Водночас положеннями п. 6 Порядку визначені лише джерела коштів для проведення індексації. Право на отримання індексації не ставиться у залежність від фактичного надходження коштів до підприємства, установи, організації, які проводить індексацію. 
У  рішенні    Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013  за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 2  ст. 233 КЗпП України  зазначено, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Відповідно до ст.ст.  16,  18, 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» держава гарантує забезпечення основних потреб громадян на рівні встановлених законом державних соціальних стандартів і нормативів.
Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. 
Також колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17, відповідно до якого проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 825/565/17.
Згідно з постановами Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19 та від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні  і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також колегія суддів наголошує на тому, що за відсутності спеціальних інструкцій та роз`яснень щодо порядку нарахування індексації від Департаменту фінансів Міністерства оборони України та від Міністерства соціальної політики України, відповідач повинен був керуватися Порядком проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Згідно з п. 11 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року – місяця опублікування  Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до п. 5 Порядку у разі підвищення  тарифних ставок (окладів),  пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку.
Неможливість проведення індексації грошового забезпечення до отримання додаткових роз`яснень щодо порядку її нарахування відповідач пов`язує із набранням чинності з 01 січня 2016 року змінами до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку. 
Разом з тим спір щодо наявності чи відсутності підстав для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 вже був вирішений під час ухвалення рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі № 620/885/20.
Предметом цього спору є правомірність дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати позивачу індексації грошового забезпечення за березень 2016 року  – лютий 2018 року виходячи з базового місяця – січень 2016 року у розмірі 2951 грн 41 коп.
Відповідач вважає, що підстави для нарахування індексації грошового забезпечення за січень-травень 2016 року були відсутні, адже з 01 січня 2016 року підвищено поріг індексації до 103 відсотків, який перевищено лише у квітні 2016 року, у зв`язку з чим підстави для індексації грошового забезпечення виникли з червня 2016 року. 
Судом встановлено, що до 01 січня 2016 року положення ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачали, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що набув чинності 01 січня 2016 року, поріг індексації було збільшено до 103 відсотків. 
Відповідно до інформації, опублікованої Державним комітетом статистики України, індекс споживчих цін у 2016 року вперше перевищив поріг у 103 відсотка у квітні 2016 року та становив 103,5 відсотка. 
Вирішуючи питання про влив змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в частині визначення порогу індексації та зазначених обставин (перевищення порогу індексації в квітні 2016 року) на право позивача щодо індексації грошового забезпечення за період з січня по квітень 2016 року, колегія суддів приходить до таких висновків.
За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону – 07 серпня 1991 року. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 ст. ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Положення ст. 6 вказаного Закону та п. 5 Порядку у своїй сукупності вказують на те, що індексація грошового забезпечення не здійснюється у разі підвищення тарифних ставок (окладів) за умови, що розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації.
Таким чином збільшення з 01 січня 2016 року порогу індексації призводить лише до того, що наступний перегляд місяця, з якого розпочинається обчислення індексу споживчих цін для цілей індексації грошових доходів буде здійснюватися у разі перевищення порогу індексації у 103 відсотка (а не 101 відсоток). 
Натомість у період з січня 2016 року і до перевищення порогу індексації у 103 відсотка індексація грошового забезпечення підлягає виплаті за правилами, які діяли до 01 січня 2016 року. 
Інакше застосування змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в частині визначення порогу індексації призведе до необґрунтованої втрати позивачем права на індексацію грошового забезпечення в умовах, коли розмір посадового окладу військовослужбовців залишався незмінним з січня 2008 року та індекс споживчих цін з цієї дати неодноразово перевищував як 101, так і 103 відсотка. 
Також відповідач не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідності застосування базового місяця для проведення індексації – січень 2008 року. 
Доводи скаржника ґрунтуються на тому, що грошове забезпечення військовослужбовців було підвищене у грудні 2015 року за рахунок збільшення премій.
Колегія суддів враховує, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок у період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року не містять в собі визначення поняття «базовий місяць». 
З урахуванням доводів і заперечень сторін, а також п. 5 Порядку у редакції, що діяла до 01 січня 2016 року, під базовим місяцем для нарахування індексації слід розуміти місяць, в якому значення індексу споживчих цін для цілей визначення приросту індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків.
Між сторонами справи виник спір про те, чи впливає підвищення доходів позивача у грудні 2015 року за рахунок збільшення премій на зміну місяць, в якому значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків (до 01 січня 2016 року – на зміну базового місяця). 
Разом з тим, абз. 8 п. 5 Порядку в редакції, що діяла до 01 січня 2016 року, містив пряму вказівку на те, що місяць, в якому відбувається підвищення грошових доходів працівників, зокрема, за рахунок збільшення розміру премії, не вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (у разі, коли не відбувається підвищення тарифної ставки (окладу).
З 01 січня 2016 року абз.абз. 1, 5 п. 5 Порядку діє в редакції, яка також встановлює, що значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків в тому місяці, коли відбувається підвищення саме тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Таким чином підвищення доходів позивача за рахунок збільшення премій не впливає на визначення місяця, в якому значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків (до 01 січня 2016 року – на визначення базового місяця). 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що розмір посадового окладу військовослужбовців був встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та залишався незмінним протягом тривалого часу. 
Підвищення розміру посадового окладу військовослужбовців відбулося лише у березні 2018 року з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Таким чином, за загальним правилом, встановленим п. 5 Порядку, базовими місяцями (місяцями, в яких значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків) є січень 2008 року та березень 2018 року. 
У свою чергу відповідач при визначенні базового місяця – січня 2016 року керувався п. 3  постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі – Постанова № 1013), згідно з яким міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів доручено вжити заходів для підвищення з 01 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Отже, абз. 2 п. 3 Постанови № 1013 встановлено місяць, з якого починається проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін (місяць, в якому значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків), без урахування правил, що встановлені п. 5 Порядку. 
Вирішуючи питання про співвідношення зазначених нормативно-правових актів (абз. 2 п. 3 Постанови № 1013 та п. 5 Порядку), колегія суддів враховує, що ч. 2 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» повноваження щодо визначення порядку проведення індексації грошових доходів населення були делеговані Кабінету Міністрів України. 
Як раніше зазначалося, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення були визначені Кабінетом Міністрів України саме шляхом прийняття постанови від 17 липня 2003 року № 1078, якою затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін та підлягає застосуванню до спірних правовідносин є саме Порядок. Відповідно Кабінетом Міністрів України може бути змінено порядок визначення базового місяця (місяць, в якому значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків) лише шляхом внесення змін до такого Порядку. 
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення зобов`язаний керуватися саме положеннями Порядку. 
Під час розгляду і вирішення справи колегія суддів також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, відповідно до якої підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Щодо доводів скаржника стосовно того, що визначення базового місяця належить до виключної компетенції Військової частини НОМЕР_1 і суд не має права визначати базовий місяць для нарахування індексації, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. 
У разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.  Такий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а.
Натомість посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19, колегія суддів вважає необґрунтованою, адже в цій справі індексація не була нарахована та виплачена позивачу. Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації було визнано передчасним.
Натомість між ОСОБА_1 та Військовою частиною НОМЕР_1 спір виник саме щодо правильності визначення базового місяця для обчислення індексації, оскільки індексація за спірний період була виплачена позивачу на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Отже, доводи апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 22 листопада 2021 року та не можуть бути підставами для його зміни чи скасування. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року – без змін.
Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –       
ПОСТАНОВИЛА:

          Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                      А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк    

          Є.В. Чаку