УХВАЛА
30 травня 2022 року
м. Київ
справа № 336/598/20
провадження № 51-1157ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2022 року щодо останнього,
встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2022 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на указане вище судове рішення щодо засудженого ОСОБА_5 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та надано строк на усунення недоліків. 
У вказаній вище ухвалі, серед іншого, зазначалося про недотримання захисником положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, оскільки той, стверджуючи про залишення апеляційним судом без задоволення клопотання засудженого, заявленого в порядку ч. 3 ст. 404 цього Кодексу, не навів підстав для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: які саме обставини кримінального провадження були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, які докази цим судом не досліджувались, а також яких порушень норм процесуального закону припустився апеляційний суд в частині дотримання приписів ст. 404 КПК, з огляду на те, що відмова в задоволенні клопотання не може беззаперечно вважатися порушенням норм матеріального або процесуального закону за відсутності належного обґрунтування.
На виконання вищевказаної ухвали Верховного Суду захисникподав нову касаційну скаргу, де зазначених в ухвалі недоліків не усунув. У новій касаційній скарзі захисник повторно стверджує про порушення апеляційним судом приписів ч. 3 ст. 404 КПК, проте обґрунтування підстав для цього не наводить.
Крім того, за змістом касаційної скарги йдеться про те, що вона подана на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2022 року щодо ОСОБА_5 , натомість у прохальній частині висунута вимога про скасування ухвали Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2022 року, водночас не міститься жодних вимог щодо вироку районного суду, та обґрунтування недотримання цим судом приписів статей 
412 - 414 КПК в аспекті застосування касаційним судом повноважень, визначених 
ст. 438 цього Кодексу.
Вказане вище, з огляду на приписи ст. 26 та ч. 2 ст. 433 КПК, унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, та в межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику  ОСОБА_4 . 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді: 

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                       ОСОБА_3